120 



šlějí, až náhle jeho mislrovství uznali musejí, odporuje mu obyíejně malé zvíře jaksi 

 zoufale. Zřídka jen má tolik rozumu, aby přednost člověka uznalo; považuje ho to- 

 liko za zvíře větší a silnéjSi, kdežto silní lvové a tigři, zvílězil-li nad nimi řlovék, 

 chápajf, že jim s bytostí vyššího druhu činiti jest. Oni se tím tedy ješté ušlechtí a 

 tulí se k němu s lakovou láskou a úctou, jaké dříve neznali, i váží si toho štěstí, že 

 mohou s duchy vyššího druhu obcovati. Nikdy ale nesmí se jich člověk báli, sice 

 hned svou převahu poznají, jak to každodenně u psů spatřujeme. 



Sbírka psův nachází se za domem šelem ve dvoře. — Nalézají se zde všecka 

 plemena, smíšená i nesmišená. Každý pes jest uvázán řetězem, a boudy jsou ve dvojím 

 dlouhém pořadí ve dvoře rozestaveny. Rozličné tvary těla těchto psích plemen popi- 

 sovali, unavilo by. Porovnáváme-li pudlíka, lvíčka, mopslíka, řeznickéha psa, psa lo- 

 veckého, jezevčíka, máme před sebou obraz rozmanitých poměrův velikosti, a podobné 

 rozmanité jsou fysiognomie tváří; porovnejme toliko chrta a hafana, řeznického psa 

 a pinče. Srst okazuje od nahého tureckého psa až k huňatému vlčímu psu alpskému 

 všecky stupně chlupatosti a skoro všecky u ssavcflv možné barvy. Zkrátka, viděli jsme při 

 jediném druhu takovou rozmanitost podob, jakou jindy sotva u celého plemene nachá- 

 zíme, jak jsme i při pěstovaných rostlinách spatřili. Stejně rozdílné jsou také povahy. 

 Máme svéhlavé, hloupé psy, jako mnpslíky a jiné štěkouny ; divoké a skoro neskro- 

 tilné, jako hafany; učelivé, věrné, jako pudlíky, psy lovecké a pastýřské, mimo jiné 

 se všemi možnými kombinacemi cnosti a nepravostí. A ještě rozmanitější nežli 

 povahy těchto plemen jsou povahy jednotlivých zvířat, lak že sotva lze jest povahu 

 jednoho plemene vypsati tak , abychom jednollivému zvířeti téhož plemene křivdu 

 nečinili. 



Tato rozmanitost povstala pěstováním, které jednotlivá zvířata do rpzmanitého 

 postavení uvádějíc v nich takto rozmanité schopnosti probuzuje, ježto se napotom roz- 

 pJozují, kdežto divoká zvířata ustavičně v týchž poměrech setrvávající také vždy 

 tutéž povahu ukazují, až se jejich duch v obcování s člověkem na jiné cesty obrátí, 

 jakž jsme prvé u Ivťl a tygrů viděli. U rostlin jest věc taléž, a konečně spatřu- 

 jeme i u vzdělaných národů rozmanitost povah a schopností, a právě tak velikou ve 

 tvářnosti; kdežto divochové zevnitř sotva ráz kmenový a ve shodě s tímto povahu národní 

 objevují, která ve svých cnostech a nepravostech vždy toutéž zůstává. Které z divo- 

 kých rostlin a zvířat se státi mohou rostlinami pěstovanými a zvířaty domácími, to 

 jest otázka, na kterou jenom budoucnost odpoví, právě tak jako na otázku, mají-li 

 všichni národové tohoto světa nějakou budoucnost. Mimo popsané už budovy zvěřince, 

 mimo rotundu pro lluslokožce, dům opičí a stavení pro šelmy, nacházejí se v za- 

 hradě ještě dvě podobné : veliká drátěná klec na bažanty a jiné ptáky (63) a dům pro 

 pléky dravé (50). 



Návštěvu u těchto ptákův ještě odložme a prohlídněme dříve ostatní ssavce, 

 kteří v zahráilce žijí. Skoro všecka tato zvířata náležejí k rodu ožuvavcův, i spaliu- 

 jeme v obyvalelech těch zahrádek pravý obraz rozličných zemí, Hned na blízku těchto 

 šelem v zahradě 43 jsou jeleni ze Sardinie. Tato zvířata jsou poněkud menší nežli 

 naše, a za dlouhý čas považovali se za jiný druh ; avšak když se pozorovalo, že di- 

 voká zvířata v teplejších krajinách Europy vesměs menší jsou než v krajinách sever- 

 ních, byl i sardinský jelen toliko za odrůdu prohlášen. 



V u vedle domu opic a v s nacházejí se naši obyčejní jeleni; jsou velmi krotcí 



