125 



jako Tiiiry od výchoilii k z-iipailti nu severní slrani- ý.iiluvi-ho jádra hor . na němž zde 

 l(!/,i VH[ii'ni'C liasový. Pod Slieriicni konri so Icnieii.i ji'iuli. :i odliid iibraccji se k Vř- 

 Irné Holi, kde spolu s pískovci (■•ervenýini pokrývaji žulu od západní strany. Pásmo lo 

 IvoH zde liranice Turřanské a severní <"á.sli Trenčanské sledíce. L' teplých vřídel Ra- 

 jecké Teplice spojuji' se liasový vápenec Vélrné Hole s malým pásmem, na kterém slojí 

 zříceniny zámku Lctavy a připojuje >e ke kontfkinieralíim eocenovým. o nichž dříve řeč 

 byla. Od jižního konce Vřtrné Hole převládá vápenec liasový a jde v moliútném vy- 

 vinutí k jihu k Fačkové, nad kteroiiií dědinou vznáíií se vysoká hora zvaná Klak. Dále 

 k jihu skládá se \ět^í iíásl hor laké z těchto vápeiirň, jmenovitě v okidí Trenčína, kde 

 z liasového vápna prýští se slavná Teplice Trenčínská. Zároveň s Holí Větrnou vybíhá 

 právě ze sliodii hol l.iplovských Miže hory Clioč široký pruh vápenný, zvaný Fatrami, 

 a stanoví hranici mezi Liplnvum a TurčansKou stolici. V pásmu tom obslupují se všech 

 stran široce rozvinuté Masové vápence žulu nejvyšších temen, zvaných Velká Fatra. 

 Dále k jihu táhne se vápenec toho pásm;i až do okolí vyhlášené teplíce Sljač, kde 

 v$ak trachyty znamcnilě převládati počínají. S Fatrami spojují se vápence Nižných Ta- 

 ter; příčné doliny, mající svah od severu kjihu, otvírají budovu toho pásma na mnohých 

 místech a ukazují, že vápenec má neobyčejnou mocnost; často bývá dolina na míli 

 daleko ve vápenci liasovém zaryta, jako na přiklad u Německé Lipče a u Svatého Jana 

 v Liptově. Dále k jihu rovněž z pásma Falrového vybočuje se vápenec k východu 

 a připojuje se k pásmu, složenému hlavně ze staré břidlice lesklé (lupek serycytowy), 

 kteréž, kde ni:má vlastního jtnena, nazývám pásmem Spížsko-Gemersko-Zvoleňským, jeli- 

 kož se prostírá v těchto třech stolicích. V části západní přetínají trachyty u Sljače 

 a ve Zvoleni rozšířené tento vápenec, k východu pokrývá vápenec staré lesklé břidlice 

 a jde podél Hronu až k Březnu, kde jej obmezují opět břidlice a rula spolu s tia- 

 chylem v délce dvou mil až k Polomce. Za Polomkou nad Hronem objevují se 

 opět vápence : začínají zde úzkým pásmem u hamrů Zavadských, dále na východ rozši- 

 řují se značně u zámku Pohořelé a tvoří velmi značné štíty, až v okolí Telgartu docela 

 převládají; konečně se připojují k vápencům východního konce Nižných Tater , obstu- 

 pujících temeno Královské hole ze staré lesklé břidlice složené. V uzlu tom převládá 

 útvar vápence liasového spůsobem neobyčejným : od Pustopole blízko pramenů Hron- 

 ských až do Hranovnice táhne se v šiří více nežli dvou mil, a v též šířce jde na vý- 

 chod k Svatojanské štole, kde se očividně zužuje ba i jmenovanou bání přetrhuje, leč půl 

 míle dále na východ vystupují vápenné skály znovu a tvoří velké skalnaté vrchy, až pod 

 Vlachov, kde Hernad obraci se k horám břidličným, plyna od půlnoci k poledni okolo 

 Krompachu, Klukiiavy, Mar^ecan, hutě Rolové, kde se údolní štěrbina v té míře stěsňuje, 

 že nebylo možno cestu podle řeky vésti, teprva v okolí Koříce .šíři se zase údolí. Část 

 pásma toho břidličného má na slraně východní název Branisko, a jest jak od severu tak 

 od východu pokryta vápenci liasovými ; vidíme je na severním svahu Braniska nedaleko 

 oněch památných úžin a na celém východním stoku toho pásma v Peklanech Pillerových, 

 a Miklnšovce, a Velké Lodciny ; teprva v okolí Košic přestávají. 



Mezi Telcartem a Pohořelou vystupuje mohutná spousta vápence liasového, majíc 



velmi nápadný a malebný ráz; celý obvod té nesmírné spousty má se všech stran vyso- 



, ké stěny s jednotlivými klikatými skalami, jal.o zvláště mezi Červenou Skalou a Poho- 



. řelou, kde mají název Složky a kteréž viděli jest nejlépe s výšin Nižných Tater nad 



: Polomkou a Zavadkuu. Pásmo Složkův zakrývá z části žula značně povýšená mezi 



