127 



pnííknvN (li)liiiiiil : jirir jsou pnizdiu-. Dolomil, y^U se zíiii, p.ikrjvii pndotknulou červe- 

 ním liiidlíci. 



4. Peíríiv Jarek; mahi sklila viipenmi vystupující nad prvními domy Gpltiick\mi 

 k Jaklovciim; vápenec jest šedý a jednostejný, oddíly vrstev nezřetelné. 



5. íiada paluirkiív s vvsiupiijicími skalami liiline se od severu k jihu od Jakinvic 

 k Folkmaru; názvy jejich jsou IL-bek 7ia lilině, Faiienův a Okroti/ilj Jlrb; všeeiiny sklá- 

 dají se 7, jednostejného, šedého vápence, částečně z drobiiozrného šedého dolomitu. 



6. Na Drvenku naproti nilúiflm Kojšovskýni vypíná se iiioliiítiiá skala šedého vá- 

 pence, iiíecházejíciho v liíiy drohnozrný. Vápenec ten leží na sedí- biidlici a sklání 

 se až k samému ručeji v doliné. 



7. Skula Folkmardil, nudiúlně vyvýšená a rozryla hmola vápenná jednostejného 

 vápence. Ohyrejiiě má šedou barvu a dělí se v hrubé vrstvy. Vápence ly schyluji se 

 až k samému Ivojšovu. 



8. U sainéhi) Velkého Folkmaru vystupuje v hluboké dolině šedý vápenec, pro- 

 vázený šedým dirkovilým dolomilem: dirky jeho vyplíiU|í práškovité krystaly dolomitu 

 též barvy. Kde slrmi slěny takového dolomitu, tam vynikají |ie>né části, a dirky, z nichž 

 prášek se vyplakujc, zůstávají prázdné. V dolině jsou dolonniy pielrženy skalou am- 

 fibolovou, s druhé strany červenými biidlicerni starými, nad něž dolomit vysoko se vynáší. 



í). Na Dubhič ; malý vršek vápenný na zelené břidlici staré, vyzdvihuje se 

 u samé cesty z Velkt-ho Folkmaru do Hainríi. Vápenec jest polokrystaličný, na hranách 

 poněkud prusvilavý, hělavý nebo poněkud žlutavý, dělí se v tenké desky a podobá se 

 vůbec ziiplna k vápenci Jaklovskému. 



10. Dolina Opacká ; ve dvou místech mezi Hamry a Opaky běží přes lu dolinu 

 šedý obecný vápenec, bez patrných oddilúv vrstcvních. 



11. Velké pásmo vápenců uprostřed v břidlicích táhne se jako klín od Doliny 

 Čertovické. vbíhající k Hernadu a prostírá se značně nad Hernadcin v stěnách velmi 

 malebných, jako jsou: Sivčc, Cerveiiica; kolem nich panuje břidlice. Vápenec bývá 

 obyčejně šedý, jednostejný, dělí -se ve vrstvy v dolině Čertovické, leč ve vyšších částech 

 ztrácí šedou barvu, stává se bílým a polokryslaličným. Odrůda tato zaujímá velkou 

 prostoru a tvoří mohutné štíty. Směle vystupující jehlancová hora Sivěc skládá se 

 z drobnozrného šedého dolomitu. 



12. Hora nad Velkou Lodcinou. kdežto s obou stran Hernadu vystupují šedé 

 jednostejné vápence a drobnozrnité dolomily. 



13. Jižní úpad Jahodny, hory stojící na cestě z Hamrů a Bělé do Košic, ob-, 

 sáhuje tentýž vápenec jako vrch na Dubině. 



Pdsmo vápenné med IvoSem a Šlilniketn obrací se k jihu a tvoří poslední hřbet 

 jižního úpadu Karpat ; od jeho paty snižují se patrně vrchy, a mezi nízkými pahorky 

 vinou se široké doliny, pokryté četnými a bohatými sídly. Vápence toho pásma tvoři 

 značně vysoký, 2 — 3 míle široký pruh, jako mezi Jelšavou a Genierem, mezi Rožna- 

 vou a Plešovcem. 



Nerostopisné znaky vápence liasového. Všechna lato vyjmenovaná pásma skládají 

 se z jednostejného vápence šedé barvy, místy zastupuje ho rovněž šedý dolomil. V ně- 

 kterých však místnostech objevují se výminky, vápence stávají se polokrystaličnými 

 a ztrácejí šedou barui přijímajíce bílou; v takových místech bývají na blízku horniny 

 plutonské. Každé z těch pásem má ostatně také své nerostopisné zvláštnosti, ačkoliv 



