133 



jim jsou nejpííznivĚjší. Nebof mezi obralníkoma skuro polovice všech známýcií rodův 

 roste, siíiiro toliií, co v obou mimoobralniitových pasech dohromady, a v těch zase 

 v len ř|ii'*s«b nestejně jíoii rozděleny, že [iřcs dvakrát tolik v severní pohikoiili pře- 

 bývá co v jižní. Navzdor poslednější skuleniosli můžeme za lo pHjmouli, že podě- 

 lení obou polokoulí asi stejné jest, protože rozsáhlost pevniny na jižní polokouli 

 v stejné míre menší jest, nežli rozsáhlost pevniny severní. 



Tato nepoměrnost v rozšíření Lušlinatých v pasech mírně teplých a studen; ch 

 a v pasech horkxch ještě větší se okáže, jestliže na stromovité rody samotné (ihieil 

 vezmeme, nebof skoro veškeré slromy té řeledi v tropických krajích jsou domovem, 

 (malý poéet jen v mírně teplých přichází), a k tomu úCeli také ve svých pupenech, 

 jak dále uvidíme, přiměřené uspůsobeny jsou. Pánev Středomoří, respektive pobřežné 

 jeho kraje, vyznamenává se zvláštním tvarem polokřův, kteréž od slromův a křů k by- 

 linám přechod íiní; na.^c zas krajiny téměř samé mnoholeté a rořní byliny přechovávají. 

 S rozšířenosti dle šířek souhlasí rozšířenost Luštinatých dle výšky, a jako k točnám 

 co studenějším země konřiiiám jich ubývá, tak rovněž i do výsky, až koneřně v ho- 

 rách toliko něco málo mnoholetých bylin ještě se daří , stromy a byliny roční 

 v dolinách a na pahrbech zůstávají. 



K nějakému přehlédnuli celého rádu předvedeme ihned nejdůležitější pokolmí, 

 dříve ale připomínáme, že se řád len děli ve tři hlavní čeledi, a sice v motýlovité (l'a- 

 pilionaceae), s korunou nejstejnolupennoii zcela obzvláštní, kteráž motýlovilou se na- 

 zývá; v caesalpinioulé s korunou poněkud ještě nepravidelnou, ale již ne motýlovilnu, 

 a v mimosovité (čili cillivkovilé) s korunou přípravidelnou, prosto- i srostlolupennou. 

 Čeled prvnější, daleko nejrozsáhlejší po celém světě, rozšířena jest v Americe mnohem 

 méně než v starém světě, nejčelněji v Africe meziobratnikové ; druhá čeleif obsahuje 

 rostliny pouze iropické, nejvíce v Africe a Americe rozšířené; třetí tropické a pod- 

 Iropické, největším počtem v jižní Africe, Novém Holandsku a Americe. 



Z motýlovitých jsou nejdůležitější pokolení : Chřeslnalec {Crotolaria) , v Asii 

 a Americe tropické nejvíce druhy zastoupený ; C. junca v Indii se sází, jelikož z ní 

 potřebují vlákna jako my z konopé; vlčí bob (Lupinus) , hlavně v mírně teplých 

 krajích rozšířený, také u nás v zahradách vídán bývá, v zemích kde se sází, na 

 př. ve Vlaších , poskytuje píci i také semeno jedlé. Babí hněv (Ononis) u nás, 

 ještě hojněji podle Slředomoří, přichází na jinak neúrodných místech — nízké to polokře 

 a byliny Irnovalějšími větvemi ozbrojené. V jižní Evropě pouze představuje tento 

 trnovilý tvar u větši míře keř hlodáš (Ule.x). V též vlasti (iřichází vítečník (Sparlium) 

 keř s pěknými, líbezně vonnými květy, s nímž nejpříbuznější jest janovec (Sorothamnus) 

 v severnéjší Evropě, metlalý to polokeř, jehož pruty k chvoštišfům se berou. Krn- 

 íháa (Genista), jejichžto několik druhů (G. linctoria) poskytuje květonosné větvičky k bar- 

 veni na žluto, a čilimník (Cytisus), obé kře i polokře, jak ve střední tak v siředo- 

 mořské Evropě jsou čelné. 2'olice (Medicago), kteréž pokolení vyznamenává se 

 více méně krouceným luskem, má rod jeden vojtěšku (M. sativa), ježto už u nás, 

 ještě více ale v jižní Evropě co nejobecnější picni rostlina se seje. Jetel (Trifolium) 

 ve všech mírných krajích země, jetel luční (T. prateiise) v celé slřední Evropě pian': 

 rostoucí a za píci sázený nahrazuje v západní Evropě jetel nachový (T- incarnalum). 

 Ve Vlaších a jižních Francouzích sází se v množství špargiový hrách (Tetragonolohus 

 purpureus) a lusky jako špargl se připravují; píci dávají také druhové kozince (Astra- 



