136 



náležejí k tak zvaném Hanám, oplétavým rostlinám, kteréž k ozdobě, hustotě ;. toj- 

 nosti pralesův lamějšich velice přispívají, visíce dílem přímo s \rchulků vysokých 

 slromův, dílem na přič mezi nimi jako lána se rozpínajíce. 



Konečně z mimosovitých akacie v horkých pasech všech dílů světa jsou ozdobou 

 a charakteristickým tvarem svých vlastí pro složité, drobné listy a drobné krásně 

 klasnalé květy, některé (A. vera, arabica, Seyal) z Afriky a sousední Asie vylučuji 

 gummi arabské. Mimosy neb cillivky z Brasilie jsou proslulé citlivostí neb lépe 

 dráždlivostí svých listův. 



(Obr. 3.) 



Acacia haematoma z ostrovu San-Domingo. 



Ve pněch Luštinatých jeví se všeliká možná rozmanitost, co do trvání jejich 

 a spůsobu živobytí, kteréžto každému rodu obzvláštní a s podmínkami zevnitřními, ve 

 kterýchž rod ten žije, ve shodě jest. Nejmenší část má p*eň tak spůsobený, že mu 

 nelze na delší čas než na rok vytrvati, tak že rostlina po čase jedné doby vegetační, 

 u nás po jednom letě, zahynouti a na příští rok semeny toliko se rozmnožovati m usí. 

 Vezměme za přiklad jetel rolní, také kočičím nazvaný , poněvadž jeho husté klasy 

 květní huňaté jako kočičky vypadají; jeho vřetenovitý kořen přechází ihned ve přímý 

 peň, kterýžto se hned na zpodií z pobočných pupenův rozvětvil u větve tolikéž přímé 

 a nad zem vystoupající. Tento peň dosáhne svého úplného vyvinutí v prvním letě, 

 nosí listí, rozvětvuje se v hůře ještě dále a ukončí květem a semenem; nemoha pak 

 jedním rokem zdřevnatětl, pohyne na zimu až po kořen, bez naděje obnovy, poněvadž 

 pod zemi žádných pupenův nezachoval a z kořene samého nikdy nový peq vyrůsti 

 nemůže. Tyto byliny šlovou ročními neb jednoletými. Jiný spůsob života má jetel 



