142 



listu, samy pro sebe podle střenku stojí, souvisíf jindy se slřenkeni do větší menší jeho 

 výšky, až pak i s celým slřenkem spojeny jsou až po samý výnik lisíňv. což velmi pěkně ho- 

 řejší listy jetele červeného (Trilol. rubens) ukazují. Ujižněevropského Lalhyius Ochrus jest 

 zase střenek s palistoma dolejších listův vyvinut na ujmu lístkův scházejících, palisly se střen- 

 kem úplně spojené běží ještě jako křídla po pni dolů až k nejbližšímu střenku. U některých 

 kozinců (Asiragali synochreati) naopak nejsou oba palisty mezi sebou odloučeny, tvoříce 

 jediné pouzdro kolem pně naproti listu, lak zvanou botku. Že palisty prosté, křidla 

 přirostlá ke střenku, i botka stejného jsou původu, dokazuje pozorování vývinopisné. 

 Také palisty jako střenek někdy trnovatí, na př. u kozincflv tragantových. Při listech 

 složitých a to při zpeřených mívají někdy jednotlivé lístky taktéž své palístky, a sice 

 se má každý pár lístkův protisobných jako list, neboť po straně každého lístku jeden palíslek 

 se nachází; jest-li list lichozpeřený, nalézají se dva palístky po stranách posledního lístku 

 V přirozeném řádu rostlinném, kde obor listový tak výtečně vyvinut jest, jako 

 v Luštinatých, naskytuje se nejlepší příležitost, vysvětliti běh, jímžlo tvarové listní se 

 vyvinují, jak z bystrých skoumání Schachtových vynímáme. Vývinopis listův jest hlavně 

 proto důležitý, že z něho se učíme, co vlastně listem rozuměti sluší na rozdíl od části 

 pňových, v našem případu také, proč složité listy právě za celek jednoho listu poklá- 

 dáme, a ne snad za větve, na nichžto jednoduché listy sedí, jakož obyčejný náhled 

 nebotanika v skutku za to mívá. Má-li se vyvinouti list se dvěma palisty samojediný 

 na jistém objemu pně, tedy střídavý, jak to u všech Luštinatých, objeví se nejprve tři 

 bradavky pod koncem pňovým : poboční dvě nejprve na konci svém růsti přestávají, 

 prostřední je patrné předhoní; laf nejprve začne tvořit prostřední žebro své, anof 

 v jeho svazku cévním, jakožto pokračování svazkův pňových, zdola se vytvořují ně- 

 které spirální a kruhové cévy; tehdy již přestalo tvoření buněk na špičce listu; iiiá-li 

 ukazovati list zuby neb jakékoli výkrojky na kraji, vystoupí na něm rovněž malé bra- 

 davky, k nimž pak prostranní nervy se tvoří; tyto zoubky taktéž nejprve přestanou 

 růsti, když mezi nervy a na zpodu listu ještě nové buřiky se tvoří, posléze po utvořeni 

 špičky a kraje i nervův přestanou se i mezi nervy buíiky tvořit, a list roste pak pro- 

 dlužováním se holových již buněk dále; střenek, již započat, když se poboční nervy 

 v čepeli tvořily, prodlužuje se naposledy. Zcela opačně vyvinuje se peii a jeho větve. 

 Má-li se vyvinouti z pně větev, vznikne také malá bradavka, obyčejně nad základem 

 listu čili v úžlabí jeho, ale brzy jeví se rozdíl její od základu listového tím, že nej- 

 prve na jejím zpodu, kde ze pně vyšla, buňky přestávají se tvořiti, a jen ještě nějaký 

 čas se prodlužují; na konci bradavky, v tak zvaném kuželi vzrostním, zachovává se 

 neustále tvořivá buňkalina , prodlužujíc jednak větev, jednak zakládajíc na svém ob- 

 jemu listy spůsobem dříve udaným. Z toho viděti, že peň a jeho odvětví vždy na konci 

 svém rostou, že mají kužel vzrostní, z něhož mohou listy a opětné větve vypouštěli, 

 list ale že koncem svým a krajem nejprve odumírá, nemaje vzrůstního kužele a tudíž 

 nemoha ze sebe lisly tvořili; i že list, dokud nevyspěl, na zpodu i na středu čepele 

 tvořivé buňky zachovává. Poznavše vývin jednoduchého listu, přihlédněme k složi- 

 tému, a sice lichozpeřenému listu akátu (Robinia Pseudoacacia), na němž podle 

 listův palístky sedí, kdežto celý list nemá zelených palistů, nýbrž zdřevnatělé dva trny 

 po stranách. Také zde vyzdvihnou se nejprve tři bradavky, postranní dvě ztrnovatí 

 později, i jest ledy jisto, že ty dva trny změněné palisty jsou, prostřední stane se ko- 

 nečným lístkem složeného listu; pod prostřední bradavkou vynikají rychle po sobě malé 



