147 



úllé, bývají sni«fknuté. Kořínek rostlinky v semenu mívá dvojí polohu, buí je totiž 

 rovný, v stejném směru s listy klíčníini; buJ ohnutý nazpět a vložený do paže obou 

 listův. Rozličnost tato jest v systematickém ohledu vážná, ponSvadž s pí-irozenými 

 ostatními známkami těsně souvisí, anobrž dle nížlo Decandolle, jenž obzvláště s Lu- 

 >Stinatýrai se zabýval a pěkný spis o nich vydal: ,,Mémori('s sur la famillc des Legumi- 

 neuses," všecky Lušiinaté rozdělil v Rovnokelné a Knvokclné. Dle Endlieheia, jenž De- 

 randollův systém něco málo změnil, jest rozindění Luštinatych následující: 



1. Čeleď il/ořy/oi!Ííi/c/i (Papilionaccae). Byliny, polokře, kře. stromy. Listy jedno- 

 iluše i dvakrát zpeřené neb dlanilé, řidčeji jednoduché, málokdy licholisty. Květy sym- 

 iiietrické. Kalich srostolupenný, s krajem pělidilnýni, nejřastěji dvoupyským. Koruna 

 iMOtýlovitá, v poupěti objímavě složená. Tyčinek 10 jedno- neb dvoubratných. řidčeji 

 prostých. Lusk pode chlopněmi pukající aneb napříč článkovaný. 



Rozděluje se v sedm shlukův , dle tyčinek, luskův, listův klíčních a polohy 

 ivořínku. 



2. Celed Caesalpiniovilých. Slroniy a kře, zřídka byliny ozimé. Listy vždy složené, 

 licho-, někdy dva- i třikráte zpeřené. Květy synimetrické, v poupěti střechovitě složené. 

 Kalich srosllolupenný. Koruna pělilupenná, trochu symmetrická, růžovitá. Tyčinek 10 neb 

 méně, prostých, obplodních. Lusk málosemenný, někdy u\nitř přepažovaný, bud dvou- 

 chlopný, bud nepukající. 



3. Celed Sicarlzioviiých. Stromy tropické. Listy lichozpeřené neb jednoduché. 

 Květy symmetrické. Kalich v poupěti zavřený, při rozkvětu nepravidelními lalůčky neb 

 štěrbinou podélnou pukající. Koruna pělilupenná neb troj- i jednolupenná i žádná. Ty- 

 činek 10 neb méně, neb mnoho, podplodních. Lusk dvouchlopný málosemenný. — 

 .Malá čeleď jen se čtyřmi pokoleními. 



4. Čeleď Mimosonihjch. Slromy a kře, zřídka byliny. Listy nejčaslěji dva- i tři- 

 krát zpeřené aneb licholisty. Květy pravidelné, drobné. Kalich člyři- pětiklaný, v poupěti 

 nejčaslěji chlopnilý. Koruna podplodní, z lupenův 4—5 prostých neb spojených Ty- 

 činek často mnoho, řidčeji tolik co lupenův korunních, více méně vyčnívajících. Lusk 

 dvouchlopný neb článkovaný. — 



Podrobné zprávy o mojích starších i novějších lilerárních, zvláště prírod- 



nických pracích. 



Podává Dr. Jan Pnrkyně. 



Od prvního počátku své přírodovědecké literární činnosti (1818), která se tehdáž 

 uprostřed německé, pak i evropské veřejnosti vyvinovala, nepřestával jsem toužiti, 

 aby i někdy v mé české vlasti ta doba nastala, kdežto by i náš národ v duchovním 

 vědeckém živobytí, ve vlastních jemu přirozených formách (míním řeč i písmo) tak 

 daleko pokročil, aby učenec, jsoucí jeho členem, čeho by vlastní zkušeností nebo důvti- 

 pem vydobyl, nebo čemu u jiných národův se přiučil, i .svému jeho vlastní mluvou 

 sdíleti mohl. Jsem nyní přesvědčen, že ta doba nastala. Bývalo to před čtyřidcíti 

 lety, i dlouho později jinače. Třichází mi živě na mysl rozhovor, který se asi roku 

 1821 v mé přítomnosti vedl mezi zvěčnělými Josefem Jungmannem a Janem Preslem, za 

 příčinou vydáni logiky a jiných filosofických nauk, o jichžto připravení tenkráte náš vysoko- 

 zasloužilý Marek pracoval. Nevím bylo-li to jen zdánlivě nebo opravdové, že Jungmann 



10* 



