lehdiiiž náš jazyk k vyslovení abstraktních ponětí, k vytvořeni vědecké mluvy nespů- 

 sobnýiti býti vyhlásil, tvrdě, že toliko sprostému obcování, a na nejvejš básnictví mo- 

 dťrnííHU sloužiti může. Jestliže tím lATzením našeho odporu zbuditi žádal, podařilo se 

 miB to výborně. Já, cizí učeností nabažen, ukazoval na příklady jiných národů, í sa- 

 mých sousedů Němců, kteří, málo tomu přes sto let, za starého Wolfa bázlivě počí- 

 nali filosofovali a o mathematické názvosloví se pokoušeti. Presl byl méně výmluvný, 

 mluvily za něj jeho práce. Terminologie botanická, lufebnická byly již v literaturu 

 naši uvedeny, mineralogická a živočišná se chystaly, o íilusofickou zdál se málo dbáti, 

 jsa muž vědy pouze zkušebné. Já pak ve vlastní zbrojnici Jungmannově našel zbraně 

 proti němu ; bylo to tehdáž právě vyšlé první vydání jeho Slovesnosti, kdežto sličnou 

 aesthetickou terminologii, arci jen k své potřebě jak říkal, byl utvořil. Tak stály věci 

 roku 1820, že i nejnašší našinec směl pochybovati o zdatnosti našeho jazyka k vě- 

 deckému literárnímu obcování ! Že od těch časfi naše postavení z ohledu k vědám 

 značně se změnilo, za to z velké části jemu jsme povinni. Nastalaf doba, že i o vě- 

 deckých předmětech všeho druhu pohovořiti můžeme, naleznouce četné posluchačstvo, 

 kterého denně přibývá, že ani cizinci, nerku-li našinci, o spfisobilosti našeho jazyka co 

 prostředku vzdělávání vědeckého pochybovati nesmějí. 



Zamýšlel jsem podávati v Živě řada svých starších pojednání přírodovědeckých^ 

 jimiž se mi poštěstilo získati něco slávy tak zvané evropské, chtěje před krajany 

 svými z toho se jako ospravedlniti, a co mi vždy žádoucí bylo, do bližšího jich kruhu 

 se přenésti. Počátek jsem učinil rozpravou : „O vytvořování vajec uvnitř těla slepičího" 

 (Živa r. 1855 str. 54, 74, 333, 364), kterou jsem co možná rozšířil i zdokonalil. Nežli 

 však dále postupovati budu v sdělování těchto rozprav, uznávám za slušné, podati 

 přehled nápisní svých dosavadních prací literárních jakožto materiál, z kterého dále 

 čerpali hodlám. Podal jsem již dříve, povinnován k tomu co člen císařské akademie 

 Vídeňské, takový výčet v almanachu téže akademie na rok 1852 str. 189, i nenacházím 

 příčiny, proč bych, co sděleno německému obecenstvu, našemu českému sdíleti se 

 ostýchal. Hlavní nápisy, podle kterých všeckno rozřaděno jest, vztahuji se pouze na 

 formy zevnitřní spisovatelské, což jedním vzhledem každý pochopí. Brán také ohled 

 v každém oddělení na postup chronologický, aby tím jakýsi obraz životopisní podán 

 byl, nebof učence život, děje a činy bývají jeho spisy. Že jsem, abych celku nerušil, 

 mimo přírodnická pojednání přivzal také jiných druhů práce, budiž lim omluveno, že 

 to tak biografický pořádek požaduje. 



1. Díla samostalná jazykem latinským a německým. 

 1. Beitráge zur Kenntniss des Sehens in subjektiver Hinsicht. Mit einer Kupfertafel. 



8. S. 176. Prag, 1819. (Inaugural-Dissertation.) 



Příspěvky k poznání zraku v ousobnim ohledu. 



Zvykl jsem byl od mládí pozorovati všeliká hnulí, výjevy a pocity v těle vlast- 

 ním, zvláště v ústrojí zrakovém, v oku. Není jediné poznati, až i drobnohledně, ana- 

 lomickou budovu oka, máme i spůsob řekl bych psychologický poznáni jeho. Duše, 

 vnořivši se v tělo hmotné, účastnou se sláva všech jeho činností a trpění, zvláště ve 

 smyslech spůsobem nejsvětlejším, nejzřetelnějším, čím i v stavu jest poznati jich pro- 

 středkem povahu předmětů vnějších na tělo narážejících. Může se pak obrátiti celá 

 duševní snaha na vnější předměty, čímž se utvorují představy výsobné (objektivní), 

 což bývá spůsob obyčejný. Anebo pozornost utkví na vnitřním dějství smyslovém. 



