151 



nahoře uvedeným učené veřejnosti podali. Přesvědčeni o důležitosti našeho odkryti 

 poslali jsme, an v Němcích podobných zřízení nestává, dostatečný počet excinpliirň aka- 

 demii francouzské na konkurs pro některou z Monthyonských cen, které bez udáni 

 zvláštních themat pru jakékoliv nejdůležitější odkryti určeny jsou. Však o výsledV.'.i 

 našeho konkursu žádné nás zprávy nedošly. Teprv roku 1837, při shromáždění přiru- 

 duzpytců v Praze, sdělil mi p. Dr. Coste z Paříže, že z příčiny našeho akademii pa- 

 daného spisu k posouzení zvláštní sice kommissí zřízena byla, v které předsedal proť. 

 Magendie, že v.šak cena práci té přiriěna býlí nemohla, an podle výroku presidenta, od 

 kterého nebylo odvoláni, pozorování mihavsch řasinek za nové odkrytí považo-ati se 

 nemůže. O to se také nejednalo. Novost a dňležilosl našeho odkrytí záležela v tom, 

 že mžinky ony nejenom, jako dosud u nižších tříd a na povrchu koži, nýbrž i u vyš- 

 ších až do člověka, i ve vnitřních úslrojích, plodních částkách, dýchadlech atd. nalezeny 

 byly. Sic habent sua fala libelli I — Že my sami co do důležitosti našeho odkrytí se 

 nezmýlili, ukázalo se dostatečně následujícím ča^em až do dneška, kde pole tohoto 

 předmětu vždy obecnějšího účastenství a většího rozšířeni dosahuje, 

 II. Dissertace inauguralni od rozličných. 

 Toto oddělení obsahuje pouze malé spisy, podlé starodávních ustanovení na uni- 

 versitách pro dosažení doktorství vydávané. Považoval jsem tehdáž za vhodné (od 

 roku 1824 až 1845), ujmouti se těchto jiiidá pro vědu z větší Oásti neplodných prací, 

 chtěje zvláště vládě pruské ukázati, jak by zřízením praktických vědeckých institutů 

 ourodnými státi se mohly. Dával jsem příležitost kandidátům doktorství lékařského, mým 

 návodem, pod mou dohlídkou pozorovati mikroskopem, kresliti, popisovali prvotní částky 

 těla lidského, vůbec zvířecího, z čehož povstaly následující dissertace, z kterých větši 

 dil nové dráhy klestil mikroskopickému zbadání prvulnich částek těla lidského, od času 

 Malpighia a Swammerdama velmi zanedbanému, jiné pak o jiných fysiologických nebo 

 anatomických předmětech jednaly. 



7. Henr. Carol. Krauss. De cerebri laesi ad motům voluntarium relatione, certaque vcr- 

 tiginis directione ex certis cerebri regionibus laesis pendenle. 8. p 55. Vratisl, 1824. 

 O ranění mozku v poměru k pohybům libovolným, jakož i o jistých směrec'' 

 závrati, odvislých od porouchání jistých částek mozkových. 



Toto pojednání jesti dvojího původu. Jednou mělo sloužiti k potvrzení ano i 

 rozšířeni podivuhodných zkoušek Flourensových o úřadech mozku i mozečku, zadruhé 

 mělo ukázati vnitřní spojení mezi výjevy Flourensovými zkouškami vyvedenými, a oněmi, 

 které jsem čtyry léta dříve *) o různých spůsobech závrati veřejnosti předložil. Ač- 

 koliv později o té věci obšírněji promluvím, nebude od místa aspoň krátce sdělili hlavni vý- 

 sledky Flourensovy, jsouf tyto dva: 1. místné poraněni mozečku má vůbec za následek, 

 že se souměrnost pohybů libovolných obou stran těla v nelad uvede, /. čehož soudí 

 Flourens, že hlavní úřad mozečku jest, rovnováhu a pořádek udržovati v soustavě nerxú 

 pohybujících míšních, že tedy jako nadvládu vede nad míchou. Tato nadvláda ale n •- 

 vychází ze svobodné vůle , jejíž sidlo Flourens do velkého mozku pokládá , nýbrž 

 mohla by za spůsob instinktu nebo vnuknutí považována byli. 2. Druhý výsledek Flou- 

 rensových zkoušek vztahuje se na velký mozek; jeho ranění nebo značné ubrání jelio 

 massy má za následek otupěni smyslů, bezvládu v pohybech, ač jinače souměrnýc' , 



•) Mcdic. Jahrbacher des Sslerr. Staates. Bd. VI. 1820. II. Stiick pag. 79 et seqq. 



