152 



hlubokou ospalost, vůbec ztemnělosl védomí, bezvfile. Jest tedy jeho úřad, vlastně du- 

 ševným činnostem sloužiti. Učení toto o úřadu velkého mozku není sice nové. I od 

 starších podobně učíno, jen že se tak přísný rozdíl mezi činnostmi velkého mozku 

 a mozečku; jako se to Flourensem stalo, neučinil. Jednu jen mezeru v svém učeni 

 nechal nedoplnčnou, která jest obsažena tou otázkou, jak se asi zvířeti na mozečku 

 poraněnému představuje svět vnější vidiieiný ? O tom se dovědíti nebylo možná pou- 

 hými zkouškami na zvířatech, nebof oni o vnitřním stavu smyslů nám ničeho sděliti 

 nemohou. Bylof zde třeba zkoušek ze samého života lidského vycházejících. Takové 

 jsem já na uvedeném místě podnikl a shledal, že násilným otáčením hlavy, což bez 

 hmotných jakýchsi oučiiikň býti nemfiže, vzniká závraf různých spůsobů, podlé toho jak 

 hlava při prvním otáčení byla postavena atd. ; o čemž na jiném místě. Uvedená dissertace 

 vzala si tedy za oučel, uvedením závrati do výjevů zkoušek Flourensových nalezené 

 lam nedostatky doplniti. Pročež byl hlavní oučel našeho spisu ukázati, že pohyby po 

 ranění mozečku následující nejsou vlastně křečivé, nýbrž že pocházejí ze snažení zví- 

 řete, v závrati raněním nastalé prostředkem protipohybů rovnováhu těla zase uvésti. 

 Co zde o kroužení horizontalném následkem poranění čtverohrbolí (Vierhugel) uvedeno 

 jest, považovali sluší jako nový přídavek a rozšíření zkoušek Flourensových. 

 8. Adolphus Wendt. De epidermide humana. Dissertatio inauguralis anatomica. 4. 



pag. 36. Accedit tabula aenea. Vratislaviae, 1833. 



O pokožce kůže člověčí. 



Roku 1832 obdržel jsem od pruského ministerstva záležitostí učebních potřebné 

 peníze ku koupi velkého mikroskopu Plosslovského. I dostal jsem výborný toho druhu 

 nástroj. Tím byla mně příležitost dána, ano jakás povinnost uložena, dobi"ým užitím 

 tak vzácného prostředku vědě i učení prospěchy získati. Jen dost povrchní vzhled na 

 slav histologie (nauky o základních tkaninách těla), která tehdáž nejlépe prvním dílem 

 Hildbrantovy anatomie, vydané od E. H, VVebra, representována byla, poučil mne, jak 

 mnoho ještě tu půdy leží nevzdělané, ano že při tak značném zdokonalení mikroskopu 

 ouplná reforma těmto naukám nastává, I chopil jsem se bez odkladu díla, jehož vý- 

 sledek byly z větší částky tu pod svými nápisy sdělené dissertace. Mohlt jsem sice 

 sám a sám uvázati se v tu práci, což by ovšem rychleji bylo přispělo k mému oslavení 

 ano i snad k jinému zdaru, Mělf jsem ale ještě jiný účel na mysli, totiž zřízení vlast- 

 ního institutu fysiologickóho, jehož potřeba a užitečnost, při známé sporosti finanční, 

 nejenom lichými slovy ale i skutečnými do oči bijícími důvody naproti ministerstvu pru- 

 skému dokázati se měla; přivzal jsem tedy k svým pracím histologickým vždy některého 

 z pánů doktorandů, kteří se sami byli nabídli. Práce se konaly v mém vlastním bytu, 

 nebo příhodné k tomu místnosti vlastně ještě nebylo. Tak rok po roce přinášel nové 

 oběti a důkazy ministerstvu, při čemž také na světlo vycházelo, že potřebí zvláštní 

 místnosti pro práce lysiologické, totiž, jak to nazýváno, zvláštního institutu. Vystavěn 

 mi tedy roku 1842 malý domeček s dvorečkem v obvodu '.budov anatomických, usta- 

 noven jistý etat (300 tol.) s povolením zvláštního posluhy (200 tol). Tak učiněn byl 

 začátek, ač dosti skrovný, a nauka, dosaváde v posluchárnách větším dílem jen dogma- 

 ticky přednášená, stala se praktickou, opatřena jsouc vlastní místností a nejpotřebněj- 

 šími prostředky. Bylf to důležitý začátek, mající podati příklad a spůsob, jak by se i na 

 jiných universitách podobné fysiologické ústavy, a postupem času i onačejší zříditi měly, 

 Yrafme se však k naší dissertací. Jednáf o prvotní budově pokožky kůže lidské. 



