154 



z prvotních tkanin zvláště složen jest. Ovšem že taková nauka není dílen jednoho 

 člověka, že požaduje práci mnohých pokolení, aby k jakémusi celku přivedena byla. j 

 Jest však velmi potěšitelné viděti, jak skoumalelé po všech oborech přírody organické 

 ■všemi inikroskopiekými i mikrochemickými prostředky k témuž cíli směřují, ano již 

 i podán chvalný součet těchto snah knihou Dr. Frant. Leydiga : „Lehrbuch der Histo- 

 logie des Menschen und der Thiere. Frankfurt a. M., 1857," kdež však ještě věci 1 

 příliš s povšechného stanoviska jsou považovány ; moje úloha jest mnohem zvláštnější. • I 

 Ona se nojenom obmezuje na zbadání jednotlivých rudu, ale na jednotlivé tkaniny 

 a útvary v ohledu na jejich místnost a úkonnost. V celém úsirojném těle nemá býti 

 nic, co by nebylo až do podrobná prohlédnuto, jehož úíel, místní i povšechný, pro- 

 skouiiián i poznán by nebyl. Tak se staniž celé tělo organické, celá příroda ouplně | 

 průhlednou oku i rozumu. 



13. Ferdinandus Raeuschel. De arteriarum et venarum slructura. Diss. inaug. anal.- 



physiologica. 4. pag. 24. Acced. tab. lap. insc. Vratislaviae, 1836. 



O složeni lepen i ven. 



Dotud liylo mikroskopické rozebrání tvrdých částek těla u konce, i obrátil jsem 

 svůj zřetel k částkám měkčím, z většího dílu z vláken složeným. V předu se mi tu 

 naskytly cévy krevní, arterie a vény. Tyto od hlavních kmenů až do vláskovitých 

 žilek byly důkladně rozebrány, Hlavně se upotřebilo ztvrzení prostředkem káli uhlič- 

 nalého, pak i sušení po promočení octem dřevovým, načež nejtenší odřízky zhotoviti 

 se daly. Pii této práci podala se také (jako u chruplavek) častěji příležitost, na 

 zvláštnost tkaniny podlé místnosti cév a jich úřadu poukazovati. 



Tím samým časem a v králce potom bavil jsem se ohledáváním tkanin soustavy 

 vláknité, šlach, svazů a blan vláknitých, při čemž i ohled brán na obecnou sklípko- 

 vatinu. To však nedospělo k vlastni práci písemnické, a jako mnoha jiná badání o ner- 

 vových uzlinách, o retině oční a j., jen k vlastnímu poučení posloužilo. 



14. Antonius Hanuschke. De genitalium evolulione in embryone feminco observata, 



Diss. inaug. anal.-physiol. 4. pag. 25. Acced. tab. lap. insc. Vratislaviae, 1837. 



O vývinu rodidel pozorovaném na zárodcích pohlaví ženského. 



Toto pojednáni považovati sluší co mimořádné, odchylující se od dosavadního chodu 

 mého hislologického a jsoucí více povahy morfogenetické (morphogenesis, jakoby řekl 

 tvarorod, jest nauka o vznikání a proměňování tvarů organických). Kandidát doklorslvi 

 pan Hanuschke byl dovedný kreslíc, i použil jsem jeho ruky k vypodobnění řady tvarů 

 rodidel ženského zárodku považuje za vhodné takové příspěvky byf jen úryvkem po- 

 dali, a jsa přesvědčen, že kdyby s více stran, třeba jen v dissertacích, podobně posky- 

 továny byly, stavivo by z toho dostatečné k ouplné morfogenii se nashromáždilo, čehož 

 by později stavitel vědecký dobře použiti mohl. Zdá se však, že čas k takové vzá- 

 jemnosti ve vědách přírodních ještř nedozrál, nebof tato práce nedošla povšimnuli 

 u badačů, i zdá se, že zvláště za našich časů raději každý svou cestou kráčí, než aby 

 se namáhal zvěděti o tom, co jiní o témž předmětu vyskoumali. 



Práce lato měla hlavně sloužili co dodatek k výtečnému dílu J. Miillera: „Bil- 

 dungsgeschichte der Genilalien. Halle, 1825," i doufám, že ještě není docela ztracena, 

 an dobré výkresy z určitých dob vývinu podané vždy svou cenu zachovávají. V ná- 

 sledujících dissertacích zase k hislologii se vracíme. 



