162 



On jediný sám ze sebe vytvořuje, čehož jiní jen učením a nápodobněním se zmocňují, 

 on jediný spojuje \še, co ostatní jen porůznu přinášejí, z nichž každý, i nejumělejší, 

 jen ťást slaviíi písně pěje. 



Jediný pták dosahuje zároveň se slavikem krásných výsledků v oboru básn; 

 naivních a jednoduchých, totiž skřivan, vychovanec slunce. Také slavik jest světlem 

 proniknul, a to v té míře, že ve vězení, kdež lásky zbaven jesl, světlo stačí, aby ho 

 k zpěvu povzbudilo. Stráviv čas ve tmě a pak na denní světlo vystaven, chvalořečí 

 dni a jásá nad zlatým sluncem. Ten rozdíl platí však, že skřivan nezná nočního 

 zpěvu, nepojímá malebnost večera, poesii soumraku, velebnost půlnoční a toužebnost 

 zbuzujicí svítání, slovem nebásní spůsobem lak rozmanitým, jímž nám slavík tolikerou 

 slast a bolest něžného srri''c projevuje. Skřivan má patrně vlohy lyrické, slavíku ná- 

 leží obor eposu, dramatu, duševních bojů , protož jest proniknut zvláštním světlem. 

 V čiré tmě vidí duší, zápalem lásky a, jak se zdá, na okamžení zapomínaje na osob- 

 livou lásku, zápalem lásky nekonečrfé, vše pronikající. Vše co k umělci náleží, dobré 

 vlastnosti jakož i vady, nalézá se na slavíku v plné míře. Jest plachý a bázlivý, ne- 

 důvěřivý a beze vší lstivé chytrosti. Bez starosti o bezpečnost cestuje sárn jediný, 

 jest nanejvýše žárlivý a uzpívá se do smrti, slyší-li zpěv soupeře vytrvalého. Po- 

 slouchá rád sám sebe, a proto si sedá na místa, kde mu ohlas odpovídá. Znám pů- 

 vabný háj nad rybníkem, kde od protější strany silná ozvěna se ohlašuje, tam každým 

 rokem jest nejoblíbenější sídlo slavíků. Citliv nad všechnu míru spí po celé dny 

 v kleci, vytrhován živými sny, nebo pobíhá v největším nepokoji, nevěda čím se uti- 

 šiti, proto podléhá nervosním nemocem, ba i padoucí nemoci. 



Slavik jest spolu dobrý a divoký. K mláďátkům a slabým jest pln outrpnosli, 

 a nikomu nepodkládá kukačka tak často své vejce do hnízda jako jemu ; sameček 

 stará se o své mladé tak čile a věrně jako samička. Jinak jest kořisti žádostný 

 a sobecký, plamen, který v útrobách mu plaje, udržuje v něm neustále hlad, a proto 

 dá se vnadidlem tak snadno lapnouti. Ostatně jest také velmi zvědavý, a i lo bývá 

 příčinou jeho zkázy. 



Starší slavík chycený a do klece zavřený zuřivě poletuje a snadno se do smrti 

 utluče. Prudkost jeho jest však jen zevnitřní a okamžitá, vlastní povaha jest mírná 

 a učenlivá : slavík jest nejenom nejnadanější , nýbrž i nejučenlivější a nejpil- 

 nější žák. 



Zábavné jest podívání, jak mladí slavíkové zpěvu otce naslouchají, jak podle 

 něho své hlasy cvičí, chyby opravují a hrdélka namáhají. 



A když pak cvičení svá samostatně počnou, nové nápěvy vymýšlejí, pozorovati 

 jest na nich lakovou vytrvalost, takovou vážnost k umění a uměleckou zevrubnost, že se 

 nižádným spůsobem nedají přidružiti k švítořivýra improvisatorůra, jejichž nahodilé 

 popěvky jsou jen ohlasem přírody. 



Láska jest těžištěm jejich života, ale také umění ; láska ku kráse neurčité 

 pochopená, ale tím hlouběji cílená, jest živlem jejich, který je udržuje a vždy nového 

 zápalu jim dodává. 



Pravá velikost umělce záleží v tom, že svou úlohu překonává, že více podává 

 nežli v úmyslu má, lak že ještě za dosaženým cílem něco tuší a tušiti dá, čeho 

 dosáhnouti nelze. 



Proto ta těžkomyslnost, ta neukojitelná žalost, lo vznešené blouznění, oplaká- 



