164 



Plíce lidské a ssavčí vůbec přerývány bývají na povrchu svém hlubokými bráz- 

 dami, dMícími je v nékdlik vřlších neb menších laloků ,- tak bývají prnvé plíce Člověčí 

 na tri, levé na dva laloky rozštěpeny; u ssavců nalézáme rozličný pofet laloků. Každý 

 z velikých těchto laloků skládá se opět z mnohých menších laloíků, které koneřně 

 z drobounkých, prostým okem však ještě viditelných buněk složeny jsou. 



Barva. Barva plic lidských mění se dle stáří člověka, dle množství vzduchu i 

 a krve v nich nahromaděného, a dle množství zvláštního, černého barviva plícního. ! 

 Vůbec jsou plíce dětské jasně červené, plíce pak starých lidi zamodralé a následkem 

 hojného barviva v nich nahromaděného černě kropenaté. Barvivo toto skládá se z ma- 

 lých nepravidelných zrnek a bývá zvláště mezi jednotlivými laločky uloženo, lak že 

 laločky tyto dle tmavého jich obvodu rozeznati lze. Účel barviva plícního až dotud i 

 znám není. 



Velikost. Velikost plic iřídí se dle prostora dutiny hrudní, již z větší části 

 vyplňují; že tedy dle pohlaví, dle stáří a vůbec dle všech poměrů, od jakých šířka 

 a hloubka dutiny hrudní závisí, též velikost plic se řídí, jest na bíledni. Levé plíce J 

 jsou užší a delší než pravé a v celku menší. Že plíce z di'iku vyíiaté, dle množství 1 

 vzduchu a krve v nich se nalézajícího a dle pružnosti, jakou samy v řebe se stahují. 

 větší neb menší jsou, rozumí se sumo sebou. Že plíce mužské poměrně větší jsou 

 nežli plíce ženské, závisí od poměrů těla mužského k ženskému vůbec. Poměr však, 

 v jakém velikost plic k velikosti celého těla se nalézá, až dotud není vyšetřen. 



Tiže. Tíže plic udává se v průměru na 3'/., libry u mužského a na 2-/3 libry 

 u ženského pohlaví. Plíce pravé váží asi o 4 loty více než levé Také tiže relativní, 

 t. j. poměr líže plic k tíži celého těla, jest velmi neurčitý, v průměru má se tíže | 

 celého těla lidského asi jako 1 : 40 až 50. Potažní tíže plic, z nichž vzduch docela 

 vypuzen, jest o něco větší než tiže vody a obnáší 1,056; pročež také plíce takové ve 

 vodě se ponořují. Zdravé plíce však vždy více méně vzduchu v sobě obsahují a do 

 vody hozené na povrchu jejím zůstávají. Jinače ovšem to bývá u plic chorých, krví 

 neb rozličnými výpoty naplněných, aneb u plic nevorozeňátek ještě nedýchavších. 

 Plíce takové, pouze vzduchoprázdno, potápějí se ve vodě, na čemž důležitá zkou- 

 ška se zakládá, má-li se poznati, zdali novorozeňálko již dýchalo aneb mrtvé na 

 svět přišlo. 



Hutnost. Plíce drží v sobě vždy více méně vzduchu, jsou tedy měkké, hou- 

 bovité, a při naříznutí třaskají následkem vystupujíi'ího z nich vzduchu. Plíce však 

 vzduchoprázdně, na př. zapálené, aneb plíce novorozeiiátek ještě nedýchavších jsou 

 tužší, tvrdší a mají obyčejně hutnost asi jako játra neb slezina. 



Pružnost. Plíce mají znamenitou pružnost, pocházející od vláken pružných, 

 dužninu plícní z velké části skládajících. Následkem elastičnosli této snaží se plíce 

 vždy samy v sebe se stahovati, a volno-li jim v stažitelnosti této pokračovali, mohou se 

 až na třetinu obyčejného objemu svého stáhnouti. Toto se přiházívá při otevření du- 

 tiny hrudní, kdežto plíce následkem vniklého do dutiny hrudní vzduchji od stěn hrud- 

 ních volně vzdálili se mohou, jak později vysvětlíme. 



Poloha. Jak již pověděno, leží plíce v dutině hrudní, kterou z větši části vy^ 

 plňují, an mimo plíce pouze ještě srdce s většími cévami a požerák tam se nalézají, ; 

 nervy a střebavky pro malý jich objem ani nepočítaje. Plíce obou stran jsou zvláštním ' 

 prostorem od sebe odděleny, který mezi nimi leží a dutinu hrudní ne docela v středu 



