166 



Dráhy vzduchové. Plíce přijímají do sebe vzduch. Cesty, po kterých vzduch 

 atmosférický do plic vstupuje, jsou následující : ústa a nos, chřtán, průdušnice, prů- 

 dušničky a buíiKy plicní- 



Vzduch vstupuje bud úsly neb nosem do dýchadel, obyčejně nosem. Nos zastává 

 též službu strážce, nebof vzduch nosem procliázející musí se zde podrobili vyšetřováni, a vo- 

 dí-li s sebou plyny smrduté, ostré, dusivé, poznává je nos dříve než do plic vstoupiti mohou. 

 Chřtán. Ještě jinou strážní branou musí vzduch projíti, nežli se do plic do- 

 stati může, totiž skulinou chřlánovou i'ili hlasivkou (Stimmritze), ležící napříč ve chřtánu 

 nad průdušnicí. Skulinka tato a celý vnitřní povrch chřtánu i průduMiice potažen jest 

 velmi citlivou blánou sliznou, nejmenším těliskem, prášKem neb ostrými tekutinami a 

 plyny drážditelnou, načež skulinka hlasová křečovité se .stáhnuvši vstup do príidušuice 

 zamezuje. Aby pak větši těliska, na př. částky pokrmové neb nápojové, do príldušnice 

 vklouznouti nemohly, umístěno nad vchodem do chřtánu zvlnštní víčko čili příklop (jazýček, 

 Epiglottis), který ihned na otvor chřtánový zapadá, jak mile soustu pokrmu aneb ná- 

 poj přes něj do jícnu se bére. Chřtán pak jest hlavně ňhiroj hlasový, i udkazujenic 

 zevrubnější rozbor jeho na místo jiné. 



Prftdiisnice. Chřtánem vstupuje vzduch do průdušnice (Trachea), roury to as 

 8—12'" široké a 3'/;,— 4'/j" dlouhé. Průdušnice složena jest z 16—20 kroužků chrup- 

 lavkovitých nazad otevřených, podobu latinského C majících : jsou ledy stěny průdušni- 

 cové napřed i po slranách chruplavkovilé, nazad však měkké , bláuovité. Kroužky 

 chruplavkovité, velmi pružné udržuji rouru průdušnicovou vždy otevřenou a zabraňuji 

 smáčknutí průdušnice tlakem vzduchu atmosférického, což by se nepochybně na za- 

 čátku každého vdechnutí státi muselo, kdežto tlak vzduchu v rozšiřujících se plících 

 menší jest než tlak vzduchu atmosíerického. Zadní pak stěna průdušnice jest proto 

 měkká, povolná a vzdorovilých chruplavek prosta, aby požcrák vedle ní ležící při poly- 

 kání bez odporu na vše strany rozšiřovati se mohl. 



Učiníme-li příční průřez skrz průdušnici, shledáme, že stěny jeji z několika roz- 

 ličných vrstev se skládají. Vrstva zevnější jest vláknitá a obsahuje v sobě z předu 

 chruplavky. Pak následuje vrstva hladkých svalů, které průdušnici stahovati mohou : 

 a konečně vrstva vnitřní čili blána slizna, obsahující v sobě innoho žláziček slizných, 

 hlen průdušnicový, slizný vylučujících. Zevnější část blány slizne obsahuje v sobě 

 množství vlákenek pružných podél průdušnice ležících, vnitřní pak plocha blány sliz- 

 (Obr. 2.) né pokryta jest poblankou mlhavou 



(Flimmerepithelj. 



Poblanka tuto složena jest z buněk 

 rohovitých ; buňky zpodni jsou kuT 

 laté, měkké, buňky pak hořejší ky- 

 jovilé, tenkým koncem v buňkách 

 zpodních jako zastrčené ; všechny 

 buňky opatřeny jsou jadéikem buň- 

 kovým. Buňky kyjovité nesou n;i 

 hořejší širší straně své malé řasičky. 

 ustavičně se pohybující , tak zvané 

 ., b,mKy kyjovitó; h risky mihavé ; c vrstva vláknitá ^ásky mihavé (Flimmerhaare). 

 siiíoé bliny. Obr. 3 představuje poblanku mihavou. 



