107 



(OLr. 3) 



V celku podobá se pohyb řásek mihavých k vlněni klasů na poli, vélrem se 

 klátících. Vlny řáskové rurri od dolejSi strany prňdiišnici' k hořejší a éasto dlouho po 

 smrti ještť trvají. Ičel podivuhodného úkazu tohoto jusl puzení hlenu a jiných dro- 

 bounkých látek z průdušnice. Pozorováno, že vlnčním řásek lÉchlo prášek uhlový za 

 o minul o 1 linií zdola nahoru metán byl. Poblanka řasovilá vstupuje až do nejout- 

 lejéích priidušiiiOek, nenalézá se však již v burilnicli plicnícli. 1'rolessor Purkyné a Va- 

 lentin jsou šfastní nálezci znamenitého tohoto úkazu, který se ješlč v jiných ústrojích 

 t6la zvířecího nalézá. 



Prfidušiiičky. Prildušpice rozštěpuje se v lirudní dutině asi v stojné výšce 

 s třetím obratlem hřbetovým ve dvé ramena, z nichžto jedno do pravých, druhé do le- 

 vých plic vstupuje. Rameno levé jest o něco delší, ale užší než pravé. Ramena tato 

 rozštěpují se v plících opět mnohonásobně v roury vždy menší a menší, prQdušniěky na- 

 zvané. Priidušniíky, '/j čárky v průměru mající, pozbývají již kroužku chrupla\kovi- 

 tNch, jsouce pouze měkkými elastickými stěnami obklíčeny. 



Buňky pliciii. Nejtenší větvičky průduíničkové neukončují se, jak se myslí- 

 \alu, v jediné, uzavřené, kulaté buňce, nýbrž rozšiřujíce se před ukončením nálev- 



kovilě tvoři takto podlouhlou dutinku, jejíž 

 stěny, mnohými přehrádkami opatřené, tvoři 

 takto množství malých sklípků, které v spo- 

 lečnou duliiiku nálevníčkovou se otvírají. 

 Obr. 3. představuje poslední konce některých 

 průdušniček, s dutinkami a malými sklípky, 

 kolem stěn dutinek těchto rozpostavených. 



Z buněk těchto skládá se celé skoro 

 dužnivo plicní, i jest jich ledy nesmírné 

 množství, asi 1700 1800 milionů v plicích 

 lidských, a ceníme-li průměr jediné buňky 

 na Ve čárky, zaujímaly by rozprostřené plo- 

 chu as 2000 čtverečních střevíců obnášející. 

 Stěny buňkové. Stěny buněk plicních 

 složeny jsou hlavně z dvou vrstev, z vrstvy 

 elastických vlákenek a z poblanky. Elastická 

 vlákenka tvoří hlavni část tkaniva plícního 

 a poskytují plícím dvé hlavních vlastností, předně znamenitou pružnost, zvláště při vy- 

 dychování potřebnou, a zadruhé onu trvalost a stálost, jejíž pomocí plíce tak mno- 

 hým škodným návalům po celý čas života vzdorovati mohou. Povážíme-li nepřetrženou 

 činnost, ustavičnou vzájemnost se vzduchem vnějším a Jeho škodnostmi, je.a nám se 

 více diviti, když ústrojí djchací často 90 a více let v neporušené zdravosti a činnosti 

 se udržuje, než když hojným chorobám podléhá. Za stálost tuto však přede všim 

 vlákenkám elastickým co děkovati shisno, nebof tato mezi všemi tkaninami těla lid- 

 ského nejpevnější a nejvytrvalejší jsou, a ještě v shnilém výchriku luberkulosním ne- 

 porušena se nalézají. 



Mákenka elastická probíhají dužninu plicní na vše strany a zvláště mezi jedno- 

 tlivými buňkami hustě nahromaděny jsou, tvoříce takto pevnou síf z pramínků ela- 





