175 



oddíl vápence liasovdho. afkoliv jest palrnu, že tvurí jen podřízené ložiště uprostřed 

 mezi Široce rozvinutýtii vápencem. 



Kunefně musím připomenouti malé pásmo slinu šedého s četnými otisky lastur 

 v boku zvaném Griindel u Dobšiny, které má náležeti k út\aru kamenouheliiému. Avšak 

 rausini toto udáni prozatím s pochvbností přijmouti, poněvadž ten útvar nikdy v tom 

 okoli nelze poznati, neb jen mastková (serecilová) břidlice, hadec a vápenec liasový 

 prostírají se daleko široko kolem Dobšiny. Každým spůsobem náleží toto mínění 

 k domněnkám, kterým scházejí podstatné důvody a které se opírají pouze na záhadné 

 otisky nedokonale zachovaných částek ústrojných. V celém kraji, jejž popisuji, není 

 ani sledu staršího útvaru, a kdekoliv plutonská skála prolamuje vrstvy usazené, nepo- 

 zoruje se staršího útvaru nežli červený pískovec, kterýž dle Fr. Hauera náleží prý 

 k útvaru triasovému. 



Aerosly iiřimUené. Ačkoli vápenec liasový v Tatrách velmi mohutně vyvinut 

 jest a jak se zdá 6000' mocnosti dosahuje, nalézá se v ném předce málo jiných pri- 

 míšených nerostů, lak ložišlě rohového křemene, červené rudy železné, hnědé rudy 

 železné, kteráž ruda zajisté povstala z kyzu železného nebo červené rudy: jedinou 

 výminku délá toliko kyz železný, v některých místech vyloučený, ačkoli v menší moc- 

 nosti, vyjmouc v dolině Hroholné, kde jest v hojnosti. 



Ložištč podřízená nejsou velmi četná. 



K ložištém červené a hnědé rudy železné přidružují se celé řady podřízených 

 hornin, jako k ložištěm hnědé rudy v Maguře, u Zakopaného a v dolu Tomaňárském, 

 v údolí Košcieliském. Již zdaleka pozoruji se v těchto ložištích rudních červené, 

 zelené a modré slinité lupky, bílé a žlutavé břidlice a drobnozrné dolomily, kteréžto 

 všechny horniny tvoři tenké vrstvy 5 — 10' mocné. Pestré sliny přidružují se taktéž 

 k jednostejné hnědé rudě v dole Bobrověc nedaleko doliny Chocholovské a v dolině 

 Uranové v Oravě. Ložišlě červené rudy bývají bez jmenovaných slinu a pískovců 

 v dolině Miolusi, v hoře Přislop, v hoře Kopka nad Košcieliském, v dolině Železňák 

 naproti hoře Saturnus. Práškový hnědel vylučuje se ve vápenci v dole Vanlula v do- 

 lině Bli^iusi, jednostejný hnědel ivoři ložišté rovněž ve vápenci na severním boku 

 Choče nad Leščinami. v hoře Homolka v dolině Komiadzské, v holi Větrné v severní 

 části stolice Trenčanské i na několika místech v tomtéž pásmu. Zvláštní ruda čer- 

 vená slohu jikrnalého tvoři ložišlě oddělené jednostejným zeleným nerostem, obsaliujícím 

 značné množství železa ; nalézat se uprostřed dolomitů Javorové doliny i v dolině 

 Ostrý Gruft, oboje u Zuberce. V boku zvaném na siodle v dolině Lejové, jedné z po- 

 blízkých dolin u Koscieliska nalézá se uprostřed obyčejného šedého vápence jedno- 

 stejný Manganit, místy viděti jest desky uhlanu manganilého pěkné růžové barvy; 

 bližších poměrů, v jakých se nerost ten ve vápenci nalézá, nelze vyskoumati, poněvadž 

 dol od dávných časů již jest zaházen. 



Coid-y rudni přetínají liasový vápenec též v několika místech ; popíši je obšírněji, 



1. Vol Ferdinandův v dolině Dobéimké. Šedý zrnitý dolomit, maje vrstvy na- 

 chýlené k jihovýchodu pod 55", přetíná couk bílého, hrubozrnilého dolomitu, okolo 6' 

 mocného, od severozápadu k hodině 4. a pod úklonem severovýchodním dle hodiny 10. 

 Couk len skládá se z bílého zrnitého dolomitu, v kterém vylučují se jednotlivé plíšky, 

 nebo více méně nahromaděné shluky krystalové rudy červené železné. 



2- Cuniuoa. Mezi Dobšinou a Puslopolera v poblíží Telgarlu jest nestejný couk, 



