188 



vápence a jeho křemenců, jako u Krakova, na pískovcích ncokomových a eocenov;ých 

 obsahuje zase úlomky pískovce. 



Ačkoliv hlína má rozsáhlost znamenitě velkou, není predce usazeninou mořskou 

 nýbrž sladkovodní. Zbytky ústrojencil v ní roztroušené náležejí k rodům posud žijícím, 

 a sice hlavně k ssavcům a pozemním hlemejžďům. Nalézají se zde místem velmi 

 četné kosti slonové, Elephas pimigenius (u Krakova, pod Řešoveni, kdežto byla nalezena 

 hlava s oběma kly spiralně zkroucenými, u Rogošníku), Rhinoceros tkhorldnus (u Pre- 

 mykova nedaleko Krakova) , iž. primigenius priscus , Cervus elaphus fossilis Cuvier 

 (mezi Vlčkovicemi a Michalovicemi u Krakova), Cervus alčes fossilis Cuv. (Vavřenčice 

 nad Vislou) ; z hlemejždů Helix hispida Miller (Minoga), Sxiccinea oblonga Draparnaud 

 (Minoga), Pupa muscorum Dráp, (Minoga, na kopci Kosciuszka, u Vítkovic). 



Jakým spůsobem tento neobyčejně mocný útvar povstal, co mu dalo látku, kde 

 ze usadil, a výklad všech okolností jej zprovázejících, náleží k nejsubtilnějším otázkám 

 zemězpytu, ačkoli velmi důležitých pro zemězpyt. Nepouštěje se do rozebírání této 

 otázky vytknu zde jen místa, kde se objevuje. 



Na severní straně Karpat usadila se hlína velmi mocně na vápencích houbových 

 na opuce a tretihorních útvarech, z ní skládá se hlavně povrchní země v okolí Kra- 

 kovském, hřbety, na kterých se zdvihá kopec Košciuszkův, Klaštov Bělanský, jakož 

 i povrch všech pahorků a rovin východně od Krakova, krajina u Mohyly, celá výšina 

 království Polského (Vlčkovice, městečka Skála, Minoga, Ivanovice, Imbramovice atd.). 



Na jihu od Krakova prostírá se hlína zároveň na usazeninách tretihorních mi- 

 ocenových a eocenových, jakož i na pískovcích křídových ; počavše od Bochni táhne se 

 mohutně k Věličce na ložištích solních, sádrových a píscích miocenových. Odtud obraci 

 se na pískovce křídové, skládající první předhoří Beskydů. Hlínou jsou pokryty všechny 

 pahorky a doliny nad Visničem u Biskupic, nad Věličkou pozorují se u Sierce, Sygne- 

 čova, Ivanovic, fiešotar, Podstolic, Babin, Swi^tniků, Liběrtova, u Mogilan, Glogočova, 

 dále v Kalvárii, u Vadovic, v Inwaldě, u Cance, v Kozách, v Bialé a Bělsku, u Ustroni, 

 Cilšíně ; v Moravě mezi Novým Jičínem a Štramberkem. 



Hlína prostírá se obšírně v dolní čásli údolí Dunajce, tak u Melštýna, Jurkova, 

 Čerhova ; rovněž nalézá se v údolí Ráby, počavši od Gdova u výstupu lé řeky z hor, 

 kdežto vyplňuje nejenom dolinu, nýbrž spočívá na všech pahorkách a horách přilehlých, 

 jmenovitě u Dobčic, Lupanova, Komorníků, Poznachovic, pokrývá rozsáhlé stráně při 

 výstupu Ráby z hor u Myslenic, taktéž se nalézá v hlubokém údolí u Struze a Peim, 

 odkad celý útvar se táhne na severní stranu podlouhlé hory Kotuň, stojící naproti^ 

 Krakovu; dále bez přetržení táhne se do Lubně a na blízkou jehlancovilou horu Stře-: 

 bel ; mohutná vrstva hlíny leží také na severní a jižní straně hory Luboň v celé do-' 

 line mezi vsí Rabkou a Jordanovem, a vznáší se na velký hřbet táhnoucí se od jihu,- 

 nazvaný Gorce. Od Jordánova táhne se dolinou k Suché, kde též všechny doliny 

 a vrstvy pokrývá a do Slemene a Živce se prostírá, jakož i podél údolí Skavského 

 k Vadovicům. Také podél údolí Sóly od Živce počínajíc viděli jest hlínu až ke vtoku 

 u Čance a Kentů, pak trvá až ku břehu Visly. U Grojce pokrývá hlína hřbet pískovce 

 uhelného a dále mezi Grojcem a Osviecimem miocenové útvary, které zde mají moc- 

 nost asi 600'. V horní části doliny Dunajce jest hlína v značné mocnosti usazena, 

 počavši od Čornštýna táhne se bez přetrženi až pod úpatí Tater; viděti ji y Jávo- 



