k onomu prvnímu odkrytí potřebí oka bystrého a jasného, nezkaleného předsudky 

 tisíciletými : požadovalo toto druhé ducha hloubavého, důmyslného, smělé, odvážné fan- 

 tasie, a k tomu ke váemu železné vytrvalosti, kleni se ncdula odstrašiti nižádným 

 nezdařením pracných a namáhavých pokusQ, dokud nedošla čile položeného sobě s odváž- 

 nou smčlostí, ale s nemenší též v sebe důvěrou. Spati^ujeme-li ducha takového vystavovali 

 domněnky ostrovlipné, které nicméně při bližším skoumání ukazuji se býti pouhé bu- 

 bliny blouznivého důmyslu, nemůžeme ho kárati pro takové zábludy, nebo( právě ony 

 byly tou cestou, ježlo ho vedla ku poznání oněch věěných pravd, které pak vyslovil 

 a světu ohlásil s takovou jistotou neomylného jiřesvědčení. Takový duch byl Kepler, 

 a vidíme-ll jej vykonávajícího vznešenou úlohu svou uprostřed doléhajících naíi svízelů 

 klopolného života, ve kterém bylo mu často zápasili s nedostatkem nejvšednějších po- 

 třeb tělesných : tím větším obdivem nás musí naplniti mocný genius lenlo, jehož silu 

 nedovedly zlomiti strasti pozemské a jehož zřetel obrácen zůstal až du konce jeho dnů 

 k tomu, co všickni věkové pokládali budou za nejvyšší cíl lidského snažení. Muži 

 takovému vším právem náleží místo v první řadě výtečníků všech časů a národů. 



Jan Kepler narodil se r. 1571 dne 27. měsíce prosince v Magstattu, vesnici 

 wiirlemberské, nedaleko říšského města Wcilu. Rodina Keplerovská náležela k šlechtě, 

 a jeden z oudů jejích pasován byl od císaře Sigmunda na rytířství. Otec našeho Jana byl 

 Jindřich Kepler, syn někdejšího purkmistra Wcilského, Sebalda Keplera ; matka Kateřina 

 rozená Giildenmannová, dcera hospodského z Etiink v okolí Weilském. Tato právě 

 byla v Magstattu na návštěvě u příbuzných, když ji přepadly bolesti porodní. Kepler sám 

 jmenuje se dítětem sedmiměsíčním a považuje za svou otčinu Weil, kde toho času 

 rodiče jeho bydleli. Oba byli Luteráni a vzdělání toliko chatrného, jmenovitě matka 

 jeho byla osoba velmi sprostých mravů. Brzo po narození Janově táhl jeho otec pod 

 vévodou Albánským na vojnu proti Nizozemcům, a jej následovala laké manželka jeho, 

 poručivši dítě své péči rodičů mužových ve Weilu usedlých. Po navrácení se z Nizo- 

 zemska r. 157.5 nalezli synáčka svého těžce na neštovice stonajícího, z kteréžto ne- 

 moci pozdravoval se jenom znenáhla. V ten čas přestěhovali se rodičové Keplerovi 

 z Weilu do Leonberku, v kterémžto městečku šestiletý .Jan ponejprv začal navštěvovati školu. 



Neopatrné rukojemstvi, jaké byl na sebe vzal otec Keplerův, připravilo jej 

 o větší část jeho jmění, načež podruhé změnil své bydliště, najav sobě hospodu v Ell- 

 mendinkách v Badensku. I zde navštěvoval mladý .lan místní školu, ale brzy vzal ho 

 otec domů, kdežto musel až do svého dvanáctého roku konali službu sklepnickou. 

 Brzo na to nebezpečně se rozstonal a po několik dní nalézal se život jeho v nebez- 

 pečenství, nicméně pozdravil se přece, ale jakási slabost tělesná do smrti jej neopu- 

 stila. Tato okolnost činila jej málo schopným ku pracím sklepnickýra. a polním, k nimž 

 potřebován byl od rodičů, a poněvadž jevil nevšední schopností i vřelou náklonnost 

 k učení, určen jest od nich k studiím bohosloveckým. Roku 1586 přijat byl Kepler 



sebraných episů učeného tohoto Francouze, pak z 2. svazku pokraiujicí sbírky : „Die Fortschritte der 

 Naturnissenschaft in biografischen Bildem. Berlin, Verlap von G. Bossclmann. 1856.'- Co se lýic 

 Kcplerova pobytu v Praze, zapůjřil pan professor I)r. Josef Haasner rytir z Arthy laskavé spiso- 

 vateli pojednáni své: ,,Uebcr Tycho Brahc und Johann Keplov," čtené v prosinci r. 1855 v k. icské 

 společnosti nauk a tiskem dosavad nevydané, k némuž byl použil z části listin chovaných v mfstodr- 

 íitelském archivu království Českého, začci mu vřelé díky buďtež. — Ostatné píScme Krpkr, a ne 

 Kepphr, driice se toho pravopisu jeho jména, jaký se nalézá na spisech od něho vydaných. 



