190 



obdržel však skrovný nájemní plat. Nyní musel se rozhodnouti, chce-li se navrátit 

 do vlasti anebo přesídlili do Prahy. Bez velikých rozpaků ustanovil se na tomto posledním. 



V říjnu 1600 vydal se Kepler s rodinou svoa do Prahy, kamž přijel zimnicí 

 ztrýzněn a jen tolika penězi opatřen, co stačilo na čtyřnedělní jeho výživu. Baron 

 Hofmann*) přijal jej hostinsky do svého domu. Bylo mu čekati, zdali se uskuteční jeho 

 naděje na stálé postavení při dvoře císařském, kterou v něm Tycho byl vzbudil. Tento 

 se byl zatím na žádost císařovu přestěhoval do Prahy, kdežto svou pozorovatelnu zřídil 

 na Hradčanech. Kepler měl býti pomocníkem v jeho pracích, ale trvající churavost 

 jeho valně mu v tom překážela, což mělo za následek, že také Tycho počal ochabovati 

 ve svém snažení o pevné ustanovení Keplerovo. K tomu přistoupila i rozdílnost vě- 

 deckých směrů a osobní povahy obou učenců, která při každodenním obcování musela 

 vésti k častým rozstrkům. Brahe zakládal si nemálo na slávě a urozenosti své, byl 

 žárliv na své postavení a k tomu křivdami v Dánsku utrpěnými příliš zcitlivělý ; Kepler 

 naproti tomu, povědom sobě síly svého ducha a proniknut přesvědčením o pravdivosti 

 učení, které zastával, byl přímý a otevřený, i neuměl se vždy poddávati vrtochům Bra- 

 hovým, jakkoliv veliká byla jeho vážnost k zásluhám Tychonovým o vědu, a již podří- 

 zené jeho postavení k tomuto jakousi povolnost požadovalo**). Tyto poměry ztrpčovaly 

 Keplerovi pobyt jeho v Praze, pročež opětně se obracel k svým přátelům wiirtember- 

 ským o zaopatření mu nějaké professury v jeho vlasti, ale odpovědi od nich obdržené 

 zbavily ho vši naděje s té strany. 



Že Kepler povolným se prokazoval Tychonovým žádostem pokud jen mohl, toho 

 důkazem jest nevděčná úloha, kterou hned po svém příjezdu na sebe přijal, totiž se- 

 psati vyvrácení jistého spisu, jejž byl Reimarus Ursus, dvorský někdy mathematikus 

 císaře Rudolfa, nyní pak již zemřelý, Tychonovi na úkor vydal, přičítaje v něm sobě 

 samému zásluhu vynalezení jeho systému. K nepříjemnostem Keplerovým přidružila se 

 brzo i starost o vezdejší potřeby. Skrovná zásoba peněz, kterou byl s sebou do Prahy 

 přinesl, byla strávena, a ustanovení jeho při císařském dvoře vždy ještě se protaho- 

 valo, tak že rodina Keplerovská, nouzí a bídou sklíčená, žila jen pouhým dobrodiním 

 barona Hofmanna a Tychona. Tohoto pak posledního obtěžovati peněžitými žádostmi, 

 bylo Keplerovi věci lim nemilejší, čím častějšími stávaly se neshody mezi nimi. 



V dubnu 1601 musel se Kepler odebrati do Štýrska za příčinou nějakého dě- 

 dictví své manželky, poručiv na čas nepřítomnosti své péči o svou rodinu Tychonovi. 

 Manželka Keplerova, zvyklá od dětinství na poměry skvělé, mnohem netrpělivěji nežli 

 jeji muž nesla sklíčnost ustavičného nedostatku, kdežto každý groš, jež potřebovala do 

 hospodářství, musela pracně vydobývati na Tychonovi. Což divu, že sobě stěžovala na 

 to mužovi, který tím nanejvýše podrážděn psal Tychonovi list plný nejtrpčích výčitek. 

 Tím přenáhleným krokem cítil se Tycho Brahe tím více uražena, an v té věci nebyl 

 si povědom nižádné viny. Skoupost nebyla chybou Tychonovou, který naopak býval 

 po celé živobytí své až příliš štědrým. Jen prázdnost jeho vlastního měšce, an plat 

 od císaře jemu vykázaný velmi nepořádně mu byl vydáván, byla příčinou, že Kepler 

 musel nouzi tříti. Přátelé však Keplerovi nepřipustili, aby z nedorozumění toho vzešlo 



*) Učený tento Štýřan povolán byl do Prahy za císařského radu a zakoupil se později v Cechách. 



**) „Každé pozorování na císařské hvězdamé," píše Kepler Mastlinovi, ,,vyTracnje soustavu TychonoTn 

 a potvrzuje Koprníkovu. Čím více se z toho mrzí Tycho, tím více téiím se jí." 



