191 



trvalt! rozdvojení obou učenců. Jmenovité šlechelný baron Hofmann a mladý Dán 

 Eriksun, Tychonův žák ve livézdářslví, přičinili su o ji'jioh smíření. Na domluvu obou 

 odhudlal se Kepler, Jenž prenáhlenost svou uznal, odprositi Tychona písemně za urážku 

 jemu uCint-nou, což učinil s rovněž velikou pokorou a ponížeností, jako byla před tím 

 jeho bezohlednost. 



Tím krokem byl Tycho Brahe netoliko úplně smířen, nýbrž zdá se, že nastal 

 mezi oběma poměr srdečnější nežli dříve. Tolik jisto jest, že sobě Tycho nyni více 

 záležeti dal na vymoiení Keplerovi pevného postavení při dvoře. On jej představil cí- 

 saři Rudollbví, který ho milostivě přijal, z jeho uzdravení potěšení jevil, a uprázdnčné 

 po Reimarovi Ursovi místo dvorského mathematika mu propůjčil, při čemž mu uložena 

 byla povinnost, hýli Tychonovi při ruce v jeho pracích, jmenovitě quoad calculutn. Ale 

 toto přátelské srozumění dvou učenců a společné jejich práce hvězdářské neměly dlouhého 

 trvání, nchof Tycho Brahe umřel již v říjnu téhož roku, maje teprv 54 léta svého věku. 



Až dosaváde zaujímal Kepler v Praze toliko místo podřízené, po smrti však 

 Tychonové přeneseno bylo naři všecko břímě vědeckých úloh nebožtíkových. Tak 

 skvělé postavení při dvoře jako Tycho Brahe ovšem neměl, ale plat jeho, 1500 zl., 

 na onen čas dosti znamenitý, dokonalé byl by stačil zbaviti jej všech starostí vezdej- 

 ších, kdyby jej byl jen pořádně dostával. V novém svém úřadě, ve kterém se Kepler 

 stýkal s nejslavnějšími učenci dvoru císařského, dovedl si v krátce jak výtečností svého 

 ducha tak i vzácnou pilností a vytrvalostí získati všeobecnou vážnost, císař pak sám 

 nakloněn se mu stal zvláštní přízní až do smrti své. Že i Kepler sám nemálo získal 

 častým obcováním s nejvýtečnějšími muži svého věku a horlivými pěstovaleli vědy, jak 

 při dvoře tak i při universitě Pražské, nedá se zapříti. Tím zajisté zhostil se mnohého 

 předsudku a nabyl mnohých jasnějších náhledů dříve, nežli by se to bylo státi mohlo 

 v jeho osamělém postavení v Štýrském Hradci. Kepler oddal se s celou duši svému 

 povolání, a odstěhoval se z Hofmannského domu, ve kterém, jak se zdá, byl až do 

 těchto dob bydlel, do Emaus, odkudž každodenně chodíval ke dvoru na hrad Pražský. 

 Nastala nyní nejskvělejší doba v jeho živobytí. V Praze, kde vládnul nejhojnějším 

 materiálem a výbornými nástroji Tychonovými, učinil Kepler své slavné objevy, z Prahy 

 ohlásil světu své první dva zákony. 



Prvních několik měsíců nového postavení Keplerova uplynulo mu v nezkaleném 

 štěstí. Jeho opatrování svěřeny byly nástroje Tychonovy, jež byl císař dědicům jeho 

 odkoupil za 10,000 zl., ustanoviv je za vlastnictví koruny České; pod jeho dohled po- 

 stavena byla všecka pozorování, která se dala na hvězdárně císařské, již Kepler denně 

 navštěvoval, a zároveň obíral se rozličnými pracemi literárními. Tak vydal r. 1602 

 svůj spis : 



Nova dissertaduncula ile fundameiUis aslrohgiae certioribus, ad cosmotheoriam 

 spectam cum proi/tiosi physka elc. Prayae-, 

 ve kterém zřejmě zavrhoval oblíbené tehda* hádání z hvězd, ačkoliv nepřestal v jisté 

 míře hověti všeobecné pověře, připouštěje, že jisté sestavení hvězd při narozeni člověka 

 působí na jeho duševní povahu. Stejným časem připravoval dále druhé vydání Tycho- 

 nova díla „Progymnasmata astronomiae", kteroužto od spisovatele již započatou práci 

 nebyla tomuto předčasná smrt dovolila dokonati. 



Hvězdářská pozorování Keplerova týkala se přede vším Marsa, kterážto planeta 

 byla onoho času hvězdářům pro svůj zdánlivé nepravidelný běh pravou hádankou. Již 



