192 



Tycho Brahe byl se pilné obíral touto planetou, v čemž, jak svrchu jsme viděli, Kepler 

 výslovné se zavázal jej podporovali. Tychonova hojná zaznamenání podávala nástupci 

 jeho bohatý materiál, který mu výborné posloužil v dalších jeho pátráních. Tyto práce 

 Keplerovy staly se veledůležitými pro vědu, neboř jitni veden byl k nalezení svých 

 prvních dvou zákonů světových, o čemž na svém místě siřeji povíme. 



Přicházíme nyní k době, kde krátké, tiché štésti Keplerovo znova mělo se za- 

 kaliti temnými mraky na obzoru vystouplými. Tychonův zef Tengnagel*), který byl na 

 krátko před smrtí svého tchána podnikl cesiu do Němec, vrátil se v letě 1602 do Prahy. 

 Tengnagel byl uvykl považovali Keplera za svého soka ve hvězdářství, a jisto jest, že 

 někdejší roztržky mezi Brahem a Keplerem neudávaly se bez jeho přičinění. Nyní 

 vzal záležitosti dědiců Tychonových do svých rukou, při čemž vystoupil proti Keplerovi 

 se zjevným nepřátelstvím. Tento musel mu odevzdali všecky nástroje, knihy a ruko- 

 pisy Tychonovy, čímž najednou byl zbaven veškerých pomůcek svých nejdůležitěj- 

 ších prací. V té nesnázi opětně mu přispěl šlechetný baron Hoffraann, zapůjčiv mu 

 k jeho pozorováním své vlastni nástroje, tak že Kepler pokračovati mohl ve svých ba- 

 dáních. Na tyto náslroje obmezen byl Kepler po celý ostatní čas svého pobytu v Praze, 

 neboC nástroje Tychonovy zůstávaly u Tengnagla, který se považoval za dědice nevy- 

 konaných vědeckých úloh svého tchána. Co lakový netoliko se ujal druhého vydání 

 Tychonových „Progymnasmat," které byl Kepler připravil k tisku, nýbrž i zavázal se 

 císaři, že v čtyřech letech ukonči tak zvané Rudolfínské tabule, od Tychona započaté 

 ale neprovedené. Toto však dílo nepřivedl ani o krok dále, jsa ustavičně v službě 

 císařově jinak zaneprázdněn, a Keplerovi určena byla práce a čest jejich dokončení. 



Nepřestával však Tengnagel na takovémto' překážení Keplerovi v jeho snahách 

 vědeckých: on se neostýchal vystupovati veřejně s křivými žalobami naň, i vymohl 

 úřední nařízení, které ukládalo Keplerovi, aby se vyjádřil, v jakém čase míní co do- 

 kázati za plat sobě povolený. Při té okolnosti, že Kepler každodenně vážil dlouhou 

 cestu z Eniaus až na hrad Pražský, aby tam dohlížel na pozorování v císařské hvěz- 

 dárně konaná, a že nedávno byl vydal spis jednající o astrologii, byl takový krok proti 

 němu patrnou urážkou osobní. Kepler však, jist jsa přízně císařského pána svého 

 a povědora sobě sily svého ducha, odpověděl na lo, že pracuje najednou o dvou spi- 

 sech, z nichž jeden týká se optiky, druhý pak dráhy Maršový ; i můžemef za jisté po- 

 važovati, že nepřátelství Tengnaglovo uspíšilo dokonání těchto prací Keplerových, ježto 

 měly se státi základem jeho nesmrtelnosti. 



K těmto nepříjemnostem opětně přistupovaly všední starosti života, jichž Kepler 

 po celé živobytí své neměl se zhostiti. Služné jeho bylo mu velmi nepořádně vyplá- 

 ceno, z čehož mu pocházely časté nesnáze, které nemohly neskličovati i ducha jeho. 

 Kepler velice si na to stěžoval v listech ke svým přátelům. „Celé dní", praví vjednom 



•) František Gansneb Tengnagel z Kampu byl již v Uranienbnrkn pomocníkem hvézdařskýcli prací Ty- 

 chonových, s kterýmž se přistěhoval do Cech, kde se stal jeho zetěm. I po smrti svého tchána zů- 

 stal při dvoi-c císařové, který mu věnoval zvláštní důvěru a povýšil jej za radu piri appellacích. Při 

 nastouplých politických zápletkách v Cechách dal se potřebovati od císaře k tajným diplomatickým 

 poselstvím, z nichž na jednom, v čas Pasovského vpádu, lapen jest od lidu stavovského a na poru- 

 ícní stavů zmiften, .ihy vyjevil svěřené sobě tajnosti. Později propuštěn jest z vězení a ještě dlouho 

 potom nástupcům Rudolfovým v důlcžltýcli úřadech sloužil. 



