194 



na někdejšího vychovance universily, poelil Keplera zvláštním podékovacím listem 

 za ten spis, a totéž učinili mnozí znamenití učenci toho věku. Jiní dali se s ním 

 v učené dopisování o zákonech optických, ve kterém Kepler se své strany neloliko 

 odhaloval hojny poklad svých vědomosti, nýbrž i onu prostoduchou skromnost jevil, 

 která tak mile zdobí muže výtečného. Též při dvoře císařském velice vzrostla násled- 

 kem toho vážnost Keplerova, a Praha s pýchou začala pohlížeti na slavného učence, 

 jejž právem nazývala svým. Svazky Keplerovy s učenými jeho přátely Pražskými staly 

 se užší a vroucnější, což jmenovité plalí o mistru Martinovi BacháCkovi, s nímž toho 

 času v kolleji Václavově společná pozorování činil, ba u něhož dle Tomka ") i po ně- 

 jaký čas bydlel, vystěhovav se z Emaus příliš odlehlých. V tu dobu padají pokusy 

 o potřebnou obnovu university Pražské, která během let zvláště z přičiň politických 

 velice byla klesla, a při té příležitosti hleděno získati Keplera pro učitelskou stolici 

 mathematiky na filosofické fakultě. Kepler, jehož vztahy k universitě a jejím předněj- 

 ším professorům byly velmi přátelské**), byl s tím srozuměn, že však zamýšlená obnova 

 universily nestala se skutkem, nepřišlo také k tomu, aby se Kepler stal její okrasou. 



Co následek vzrůstající slávy Keplerovy považovati se musí také konečné vyrov- 

 nání jeho mrzutého sporu s dědici Tychonovými, kteréž se stalo na rozkaz císařův. 



Literární plodnost Keplerova čím dále tím větší se stávala. Ze spisů od něho 

 v těch letech vydaných podotkneme toliko jeho pojednání o nové hvězdě v Hadonoši. 

 (De Stella nova in pede Serpentarii etc), o nové hvězdě v Labuti (De Stella nova in 

 Cygno elc), a německy psané pojednání o kometě r. 1607 pozorované, která později 

 obdržela jméno komety Halleyovy (Ausfuhrlicher Beiicht von dem neulich im Monale 

 September des Jahres 1607 erschienenen grossen Haarslern oder Kometen und seine 

 Bedeutungen u. s. w.). V prvním z těchto spisů vystupuje Kepler co horlivý stoupenec 

 Koprnikův. Z rozličných pozorování nové hvězdy přichází k výsledku, že nemá ani 

 vlastního pohybu ani ročního mimohledu (parallaxis). Konečně dovozuje, že rok naro- 

 zení Kristova chybně byl vyšetřen a že padá čtyry léta před náš letopočet. O nové 

 hvězdě v Labuti dokazuje s velikou učeností, že nebyla dosavad od nikoho pozorována. 

 Ve spise o kometě pronáší zdání své o těchto nebeských tělesech, jejichž dráhy pova- 

 žuje za přímé čáry, tak že se nikdy nemohou vraceti. Ke bludu tomu zavedla ho ve- 

 liká výstřednost těchto drah. 



Teprva však r. 1609 objevili se měl genius Keplerův v úplném svém lesku. 

 Toho roku totiž vyšla v Praze jeho 



Astronomia nova ainoloyijro^ sivé Physica coeleslis, iradita commenlariis de 

 motihiis slellae Marlis ex ohservalionibus Ti/chonis Brahe. Pragae. 



Až dosaváde byly dráhy planet považovány za kruhovité, že však vypočítávání 

 jich na tomto základě nesrovnávalo se se skutečným místem, na kterém se planety na 

 nebi spatřovaly, tedy k odstranění takových nepravidelností přijímáno jakési koli- 



*) Geschichte der Prager Cniversitat, str. 200. 

 ■•) V Pražské universitní knihovně doposavad nalézá se exemplář Paralipomen , jejž Kepler byl daroval 

 kolleji Karlové. Na prvním listu nalézá se od jeho vlastní ruhj následující věnovací připiš: Reve- 

 rendo D. Praeposito, Speetabili D. Decano caeterisq. Professoribus almae Pragensis Academiae viris 

 clarissimis DD. Amicis meis honorandis Hune libruru Pascbale munusoulum officiose ofiFero eiq. an- 

 gulum aliquem obscurum in Bibliotheca Collegii Carolinl supplex peto. Ejusdem anthor M. Jcannes 

 Keplerus, S. C. Mtie. Mathematicus. IV. Id. Aprilis anno ab incaraato verbo MDCV. 



