196 ^ 



němž nevíme, čemu se více divili, zdali iieuiia\iié piliiosli a vytrvalosti u provedení 

 nejobšírnčjšícii výpočtů, anebo přeplodne'mu jeho dovlipu u vymyšlení spůsubu ku pře- 

 možení naskýtajících se obtíží. Vérně od začátku do konce líčí pochod svých badání 

 a snah, popisuje cesty, kterými bloudil, i xšecky zkoušky, které činil, než se domakal 

 pravdy, podávaje takto celou historii svého odkrytí. Ochotnost, s kterou pii tom 

 uznává veliké zásluhy Tychonovy, bez jehož bohatých zápisků nikdy by mu nebylo 

 možné bývalo přijíti k lak skvělým výsledkům svého badání, svědčí načité o šlechet- 

 nosti líeplerovy povahy. A přece sotva můžeme nepřisvědčiti Kíistnerovi pravícímu, 

 že Tychonova pozorování mají se ku Keplerovi asi tak, jako balvan par^kého mramoru 

 k Phidiasovi , a že Kepler , dříve nežli měl mramor, i ve dřevě vyváděl podivu- 

 hodné řezby. 



Keplerova sláva dosáhla v tu dobu svého vrchole, a však měla v průvodu svém 

 okolnost pro Keplera velmi nemilou. Dle obecného míněni onoho věku bylo od umění 

 hvězdářského neodlučné astrologické prorokování, a Kepler obtěžován býval s mnohých 

 stran otázkami do oboru toho zasahujícími, i nemohl se vždy vytočili z úloh, vznáše- 

 ných naň od povýšených osob, ba od samého císaře. Potkávámet se v jeho spisech 

 i přátelských listech s častými stížnostmi na panující tuto pověru, kterou ostatně ani on 

 sám nestřásl se sebe docela, připouštěje, jak již s\rchu podotknuto, \ždy nějaké pů- 

 sobení zvláštního sestavení planet aspoň na povahu lidí v tu dobu narozených. Proti 

 tomu však rozhodně se opíral, že by jisté koiistellace mohly míti bezprostřední [lůso- 

 bení na běh události světových. Ostatně i z Keplerových osobních okolnosti snadno> 

 pochopíme, že mu těžko bylo rozloučiti se načisto od astrologie. Pišef o tom s pro- 

 stosrdečnou upřímností v německém svém spise : 



Tcrlius inlerveniens, das itit Warimnij aii dlklie theoloiios, nialicos und ■philo- 



soplios, sonderlich D. Philippum Feseliuni *), dass sie hei hilliger Vei-werfuny 



des sternijuckerisc.lien Abenjlauhens niclit das Kind mil dem Bade ausschuilen. 



Frankfurt, 1610. 



doslovně takto; ,,Es ist wohl diese Astrologie ein nárrisches Tochlerlein ; aber, lieber 



Gott, wo woUt ihre Mutter, die hochvernunftige Astronomia bleiben, wenn sie diese ihre 



nárrische Tochter nicht hátt Auch sind sonsten der malhematicorum salaria 



so selten und gering, dass die Mutter gewisslich Hunger leiden musste, wann die 

 Tochter nichts ervvůrbe." 



Literární činnost Keplerova byla znamenitá; my ze spisů, Jež vydal za svého 

 pobytu v Praze, uvedeme tuto ještě dva následující : 



Disscríaiio cum Nuncia sidcrco nupcr ad motialcs misso a Galileo. Prar/ae 1610. 

 Nuncius sidereus (Posel od hvězd) nazval byl Galilei spis, v němž oznamoval světu 

 objevy své, učiněné pomoci nově vynalezeného dalekohledu. V rozmluvě s poslem od 

 hvězd probírá Kepler důkladně tyto objevy Galileovy, a ukazuje hlavně na důležitost 

 Jejich co nových důvodů pro učení Koprníkovo. 



Dioplrica ci cxamen pracfaiionis Jo. Penac Galii in opťica Euclidis, dc nsii 

 oplices in philosophia. Francoforti 1611. 



■) Teuto Fcselius zavrlioval naprosto všecko hiulání z tivězd v priidliím polemiclcém spisu proti R5sli- 

 novi, Itterý se byl ujímal astrologie ve starém jejím smyslu, opíraje se mezi jiným na autoritu sa- 

 mého Keplera. Tento viděl se pohnuta dělati prostředníka v tom sporu. 



