198 



Tiché rodinné Itěstí jeho mělo se však brzo zakaliti. Roltu 1615 obdržel psaní 

 od své sestry, litera ho snažně žádala, aby se ujal jejich matky obviněné z čarodějstvi. 

 Tato nemilá záležitost zaneprazdňovala Keplera po celých pět let, nebof tak dlouho 

 trval soud s jeho matkou zavedený. Když písemné jeho přímluvy se vsí váhou slav- 

 ného jeho jména nestačily k zamezeni tak nesmyslného pronásledování, vydal se ko- 

 neíně r. 1620 sám na cesiu do Stuttgartu, kdežto jenom s těží podařilo se mu spů- 

 sobiti matíino propuštění. Dvě léta na to zemřela trpce zkoušená žena. Pochod ce- 

 lého vyšetřování s ní zavedeného obšírně líčí Breitschwert, my však nemáme za to, že 

 by zevrubnosti jednání, založeného na hrubé pověře onoho věku, měly nějaké zvláštní 

 zajímavosti pro naše čtenáře, pročež raději přistupujeme k dalším zprávám o vědeckých 

 pracích Keplerových. 



Uprostřed klopot naň doléhajících nepřestal se neobyčejný tento duch horlivě 

 zanášeti svou oblíbenou vědou, ba právě v této činnosti své nalézal útěchy a posily, 

 jakož sám o tom se vyjadřuje v přátelském jednom dopisu těmito slovy : ,, Hvězdářství 

 jest zaměstnání nejšlechetnější, poněvadž oslavuje nejmoudřejšího stvořitele; může-li 

 tedy něco pozdvihnouti člověka v tomló snižujícím vyhnanství, jest to tato věda." Roku 

 1619 vyšel v Linci jeho zamilovaný spis : 



Harmonices mundi lihri quinque, geomeiricus, architectonicus, harmonicus, psy- 

 cliologiciís, astronomicus aim appendice, continens mystérium cosmographicum. 

 Toto jest název spisu, v němž uveřejnil Kepler třetí světový zákon podle něho nazvaný, 

 že čtverce oběhových časů planet mají se k sobe tak, jako kostky jejich prostředních vzdá- 

 leností od slunce. On však neobmezuje se v tomto díle na vyvedení a dokázání důle- 

 žitého tohoto zákona, kterýmž možno se stalo ze známých oběhových časů později ob- 

 jevených planet vypočísli jejich vzdálenost od slunce, nýbrž rozkládá vůbec harmonii 

 všech poměrů světových, v pevném domnění, že se mu konečně podařilo odkrýti ta- 

 jemství všehomíra. ,, Vrženy jsou kostky," praví, „napíši tu knihu. Což na tom, bu- 

 de-li čtena nyní aneb v pozdní budoucnosti? Či nečekal Bůh šest tisíc let na toho, 

 jenž měl nahlídnouti v jeho díla ?" Veliké to zajisté slovo, kdyby se, jak obyčejně za 

 to jmíno, vztahovalo pouze na odkrytí třetího zákona Keplerova ; ono však mnohem 

 více vztahuje se na jeho fantastické pojímání domnělé harmonie nebeské, v níž Saturn 

 a Jupiter zastupují bas, Mars tenor. Země a Venuše alt a Merkur soprán. Takováto 

 podivná blouznění a k tomu i mnohé směšné pověry astrologické ovšem neslouží 

 k ozdobě spisu jinak na věky věkův nesmrtelnému — opětný to důkaz, jak těžko bývá 

 i nejvýtečnějším duchům, vyzouti se načisto z panujících předsudků svého času. 

 Jiný do této doby padající spis Kepleruv jest : 



Epitome Astronomiae Copemicanae, in septem libris conscripta; libri Irespriores 

 de doctrina sphaerica, in qita, praeter physicam accuratain, appUcationem 

 motus terrae diurni, ortusque cx eo circulorum sphaerae, tata doctrina sphae- 

 rica nova ei concinniori methodo axiclior trctditur; additis excmplis omnis ge- 

 neris computationum astronomicarum et geographicarum, quae integrarum con- 

 ceptionum vim stmi complexa. 

 Spis tento obnáší dva díly, vyšlé v Linci v rozličných dobách r. 1618, 1621 a 1622, 

 a obsahuje kromě výkladu soustavy Koprníkovy i novější některé objevy a domněnky 

 Keplerovy v oboru hvězdářství. Vyšed právě v době známého pronásledování Gali- 

 leiho byl v Římsku a Toskánsku od církevní vrchnosti zapovězen, což Keplera velice 



