199 



polekalo, neboř se obával, že by totéž mohlo se státi také v Rakousku, v kterémžto 

 případu se vyjádřil, i.e by radOji opustil rakouské země, kdyby v nich „volnost filo- 

 sofie mčla býti potlaíována." Takové však jeho obávání ukázalo se býlí liché. 



Noimíme tu mlčením pominouti ještě jiný spis z Keplerovy Linecké doby, vy- 

 daný již r. 1615 pod názvem: 



Nova slereomelria doliorum vinariorum, 

 kterýžto není bez důležitosti v mčřictví a také proto zmínky zasluhuje, pončvadž 

 melhoda, které v něm použito, připravovala vynalezení poítářství differencialního. 



Ku konci roku 1622 byl Kcplcr také od Matiášova nástupce, Ferdinanda 11., 

 v úřadě svém co císařský mathematious potvrzen, zadržaného však svého platu ani nyní 

 se dodělali nemohl. 



V tu dobu obrátil všecku pilnost na dokončení díla, v kteréž se byl uvázal 

 lakořka co dědic Tychonových vědeckých úloh. Míníme lahule Rudolfínské, tak zvané 

 po císaři Rudolfovi, příznivci a ochránci obou hvězdářů. Zaéátek k nim učinil Tycho 

 Brahe, Kepler pak přivedl je ku konci po 26leté pilné práci. Dilo toto již dlouho bylo 

 toužebně očekáváno od hvězdářů, neboř tabule prutenské, tak zvané po Albrechtu vévo- 

 dovi Pruském, jemuž byly dedikovány, již dávno nedostačovaly pokročilé potřebě vědy. 

 Vyšlé r. 1551 na základě pozorování Ptolomaeových a Koprníkových ukazovaly nyní 

 již chybu několik stupňů obnášející. 



Dokonáni tohoto důležitého díla spojeno bylo s velikými obtížemi pro Keplera, 

 i šlo lak zdlouhavě před se, že nejednou přinucen byl omlouvati se na časté otázky a do- 

 léhání svých učených přátel. Za hlavní příčinu, proč dilo to jenom zvolna pokračuje, 

 udával sklíčené okolnosti své, které mu nedovolují platili ze své kapsy zvláštního po- 

 čtáře, kdežlo neustálé počítání ho unavuje a nahodilé chyby, jež pracně vyhledávati 

 musí, mnoho času mu berou. Poněkud usnadněna byla mu práce použitím logarithmů 

 v len čas od Nepera vynalezených. Až dosaváde byli mnozí mathematikové váhali po- 

 užiti logarithmů, poněvadž Neper byl vydal své tabule logarithmické bez vyložení jejich 

 theorie. To přimělo Keplera k vydání spisku: Chilias logariOimorum, jenž vyšel r. 1624 

 v Marburku a v nřmž theorie tato, důmyslností Keplerovou vypátraná, obsažena byla. 



Když konečně pracné dílo Rudolfínských tabulí bylo hotovo a k tisku připra- 

 veno, nebylo kde vzít potřebného nákladu na jich vydání. Kepler vážii schvální cestu 

 do Vídně k císaři, vymáhat na něm zaplacení svého zadržaného služného. Peněz však 

 nedostal od císaře žádných, než toliko poukázání na 6000 zl., kleréž mu měla zapla- 

 titi říšská města Norimberk, Memmingen a Kempen. I vydal se Kepler sám do Němec, 

 vyupomínat ty peníze na dočtených místech. V Norimberce, kde mu byly vykázány 

 4000 zl., nedostal ani halíře, a to pro zápověd mocného tehdáž Waldšleina Friedland- 

 ského, který peníze Norimberčanů k jiným oučelům potřeboval. V ostatních dvou mě- 

 stech obdržel jenom částku sumy, na kterou byl poukázán. Vrátiv se do Lince započal 

 nicméně tisk tabuli Rudolfínských na svůj náklad. 



Zatím však politické a válečné bouře oněch časů i Horní Rakousko zasáhly, 

 čímž přetrženo jest pokračování v započaté práci. Tu vyžádal si Kepler od císaře od- 

 puštěni na dvě léta, a vystěhoval se i s rodinou svou z Lince. Veza s sebou číslice, 

 jež byl k tomu konci schválně líti diil, odebral se nejprv do Řezná, kde zůstavil ro- 

 dinu svou, a pak do Ulmu, kde své astronomické tabule dále tiskl. Vyšlyf roku 1627 

 pod názvem : 



