201 



pracích v Zahání, pohnut hyl zprávami o zpanilosti dcery svého mistra, že požíidal 

 o její ruku, ani jí neznaje osobně. Svatba slavena byla ve Slrasburltu v domě věrn('hi> 

 Kepierova přítele Bcnuckra, naCež mladí manželé potěšili svého otce návštěvou v Za- 

 hání. Málo dní po jejich příjezdu narodila se Kepleruvi Ještě dceruška Marie Anna. 



To byl poslední paprsek domácího štěstí Kepierova, Jenž ozářil životni dráhu 

 jeho na samém Jejím nákloňku. Téhož roku totiž odebral se Kepler do íiezna. kamž 

 vypsán byl říšský sněm. Tomu chtěl předložiti žádost svou o zaplacení dlužných jemu 

 peněz, ale stavové říšští měli pilnější Jednání, nebof se jim jednalo tenkrát o propuštění 

 hrdého Waldštcina z nejvyššího víídcovství, což konečně vymohli na císaři ne bez \e- 

 likýcli obtíží. Nakloniti ucha k spravedlivým stížnostem nejslavnějšího učence svého 

 věku, který v plném slova smyslu život svůj byl obětoval vědě, neměly kdy. Vida 

 takto Kepler poslední svou naději zmařenu, upadl v horečku, která v málo dnech, 15. li- 

 stopadu 1630, klopotnému životu jeho konec učinila. Kepler zemřel v 59. roce svého 

 věku, a maje u císaře. a jiných knížat, jichž choutkám často proti vůli své musel ho- 

 věli, 29,000 zl. k požadováni, zanechal co veškeré své Jmění 22 tolarů na hotovosti, 

 jediný kabát, dvě košile — a četnou rodinu v bídě a nouzi postavenou. 



Pochován byl pod hradbami ftezenskými na hřbitově sváto - Petrském, náhrobní 

 pak nápis zhotovil si sám, jenž zní takto : 



„Mensus eram coelos, nunc terrae metior umbras ; 

 Mens coelestis erat, corporis umbra jacel." 



Roku 1630, když Bernard Výmarský útokem dobyl Řezná, zasypán byl hrob Ke- 

 pli-rův od sesutých hradeb. V novějších časech založeny jsou kolem městských zdí 

 neženských utěšené sady, a v nich postavil r. 1808 šlechetný Dalberg, tehdáž biskup 

 Řezenský, velikému muži skvostný pomník. 



Šířili řeč o neocenilelných zásluhách Keplerových o vědu, dokazovati šlechcl- 

 nosl jeho povahy, zbytečné bylo by po tom, co jsme o něm pověděli, nebof běh života 

 Jeho sám nejlépe mluví. Kepler náleží do oné čtveřice věčně nesmrtelných mužů, od- 

 kryvších tajnosti všehomíra, kterou s ním tvoří Koprnik, Newton a Laplace. My pak, 

 ohlédnouce se na rozličnou národnost těchto velikánů vědy, nemůžeme nevytknouti co 

 při tom zajisté jest charakteristické a hluboce významné, že totiž ; jasný zrak slovanský 

 nejprv poznal pravdu, hloubavoaí némeeká zákony její vyzpyiovala, prakličnusl anglická 

 příčiny íěcido udala, a důmysl francouzský toho všeho pochod vysvětlil. 



čtyry léta po smrti Keplerovč vyšel spis po něm pozůstalý, jejž vydal syn jeho 

 Ludvik, pod názvem : 



Jo. Kepleri Somnimn, seu opus poíthumum dc <islronomia Itrnari. Sagani et 

 Fracofurti, 1634. 

 V čas smrti Keplerovy byl syn jeho Ludvík na cestách s Jistým rakouským baronem, a po celá 

 dvě léta neměl žádných zpráv o své rodině. Teprva když se vrátil do Němec, dověděl 

 se, že macecha Jeho se svými dětmi zdržuje se v Lužici. 1 psal ji ledy z Frankfurtu, 

 zova ji k sobě. Kepierova vdova přišla k němu se čtyřmi nedospělými dítkami v stavu 

 přebidném, i přinesla s sebou rukopis toho díla ještě ne zcela ukončený. Mladší Kepler 

 se švagrem s\ým Hartschem uvázali se v práci připravení jej k tisku, tento poslední 

 však zemřel mezi tím na morovou ránu a Ludvik musel pak vše sám obstarati. Spis 

 tent.j líčí úkazy astronomické, jak by se objevovali pozorovateli majícím své stanoviště 

 na měsíci. Spflsob tento následován byl později od populárních spisovatelů astronomi- 



