211 



Jinou řadu zkoušek jsem podnikl, chtěje se dovčdčti, jakého vplyvu by měly na 

 vzbuzeni závrati pohyby krve passivni, totiž takové, které by ji z voncí (ne od 

 srdce) sděleny byly. Nejlépe k tomu dopomáhá účinek sily rozmachu (Schwungkraft). 

 Vyvolil jsem k těm zkouš;kát!i známou hru na konicky, kdežto veliké kulo vodorovng 

 postavené rychle se oláči. Položil jsem se předně nohama ke středu, hlavou k obvodu. 

 Již za několik oběhA musei jsem dát zastaviti, pro veliký nával krve k hlavě, jakoby 

 se tato rozstoupili melu. Naproti tomu nohy ochladly a zdřevěněly. Pak jsem se obrátil 

 hlavou ke středu, nohama k obvodu, i cílil jsem při utáěeni studeno v hlavě a poěina- 

 jíci mdlobu, v nohou pak tíži a jako oteklost. O závrati však, i když jsem vstal, ne- 

 bylo známky, z íehož jsem soudil, že i při prvnějších zkouškách passivni ěilj sdělené 

 pohybováni krve příčinou závrati býlí nemohlo, a že aspoň něco připisovali dlužno 

 vnitřnímu tlaku měkkých látek mozku. 



Tálo myšlénka zdála se býti potvrzena vrlohlavostí nebo motoličnosli, známou ne- 

 mocí u ovcí, spůsobovaiiou měchýřky v mozku, v nichž zárodky tasemnice se vyvinují. 

 Mčchýřek takový, naplněn tokem syrovatečným, vzrůstá do značné velikosti, a tlače na 

 hmotu mozkovou spůsobuje buJlo zalemněni smyslů a spflsob blbosti, anebo působě na 

 pohyby vzbuzuje zúvraf a křeče. Zamýšlel jsem tehdáž potvrdili analogii tuto zkouškami 

 na ovcích zdravých. Měl se vyvrtati trepanem (spůsob nebozezu) otvor do lebky, tím pak 

 vpustili měťliýřek (chlěl jsem k tomu vžili vyprázdněné oči rozličných ssavců, nebo také 

 rybí měchýřky) mezi lebku a mozek, nebo do samého mozku, a len nafouknouti nebo 

 rtuti naplniti. To kdyby se učinilo na rozličných místech mozku, a oučinky toho srovnaly 

 ses výjevy u motoličnosli ovčí, doulal jsem z toho vyvésti jakési výsledky, které by byly 

 poukazovaly na činnosti jistých částek mozku. K Ičmto zkouškám však nepřišlo, a mezi 

 tím uveřejnil Flourens své badání a zkoušky o úřadech soustavy nervni, jimiž se staly 

 skoro zbytečnými. Že jsem později sám k Flourensovým zkouškám se obrátil, a je, co 

 se týče pohybů závratních, s mými porovnal, již nahoře (str. 151 N. 7) řečeno bylo. 



23. Snažil jsem se však ještě zvláště své mínění o tom povčdíti, aby snad do 

 veřejnosti proniklo; i stalo se to následujícím pojednáním: 

 Ober die physiologische Bedeulung des Schwindels und die Beziehung desselben zu 



Flourens' neuesten Versuchen uber die Hirniunction. Rusťs Magazín Bd. 23, Jahrg. 



1825 Heft. 2. pag. 284. 



O fysiologickém významu závrati a jeho vztahu k nejnovějším zkouškám Flou- 

 rensovým o úřadech mozku. 



Nechci se zde dále o lom šířiti, co by bylo potřebné povědév již v nahoře uvede- 

 ném č. 7. Pojednáni mé mělo míti len účel, aby učený svět se dověděl, v jaké stýč- 

 nosti moje dřívější badáni o závrati stojí s Flourensovými experimenty, aby o tom řádný 

 soud vynesen, a snad i příčina k dalším skoumáním podána byla. To všechno se nestalo. 

 Veřejnost hlubokým mlčením odpovídala. Flourens sám až dosaváde snad neví o mých 

 zkouškách. A já bláhový mínil prostředkem neouhledné dissertací a dvou pojednání do 

 medicínských časopisů uložených proniknouti do veřejnosti učené Europy ! — Budiž 

 mi dovoleno několik slov zde postaviti o veřejnosti literární. 



Veřejnost literami může se považovati z více ohledů. Předně žádá každý skou- 

 matel pravdy co možná nejrozsáhlejší veřejnost, aby ji s nim spolu každý rozumný 

 tvor poznal a ji blažen byl; jest lo snaha čistě duchovní. 



Jsout pak pravdy, zvláště zkušebné, které se prostředkem smyslů lidskvch dobývají, 



14* 



