212 



á kterým í jasnosti a stálosti přibývá, čím více badatelů je poznává, jejich obor rozši- 

 šiíuje a je potvrzuje. Veřejnost takových piavd je předně jim samým potřebná , a pak 

 i potřebná k rozšířeni védy lidské. Tuto snahu bych nazval snahou vědeckou. 



Konečně skoumaleli i z přirozeného citu právního na tom záleží, aby pravdy, 

 které byl vyskoumal, slušně uveřejněny, podle své hodnoty do soustavy pravd vřaděny, 

 a podle toho zásluhy badatele uznány byly. To jest snaha osobní. 



Nedokonalostí jednotlivcův i^obecenstva stává se, že tyto snahy všelijak zpotvořeny 

 a převráceny býti mohou, že jedna do fanatismu, druhá do dogmatismu, třetí do marnosli 

 zabíhati míiže. U obecenstva pak na odporu stojí buď tupost a surovost, nebo rozervanos' 

 snah vědeckých, nekritiCnost, nesdilnost, uzavřenost, nebo pak stranické smýšlení přátel 

 i nepřátel. 



Nenif zajisté snadná věc, pravdu nalezenou z ohledů těchto slušně do veřejnosti 

 tivésfi.''"2íáleží to předně na povaze pravdy samé. Jsouf pravdy takové důležitosti, že 

 sobě samy rychle cestu proklesfují, buďto svou prostonárodní jasnotou, nebo zřejmým 

 užitkem z nich vyplývajícím a vzniklými potřebami nynějšího rodu lidského, nebo skvě- 

 lostí svého vyjevení. Je-li však pravda příliš zatemnělá, neni-li na jevě, jakých užitků 

 přináší, přichází-li v čas, kde její potřeba tušena nebývá ; je-li zjevení její příliš neou- 

 hledné, sama sobě k veřejnosti cestu zastaví. 



' '■ Záleží pak mnoho na' okolnostech, rozšíření, vzrůstu a upevněni pravdy pří- 

 žni>'ých- Základ činí předně obecenstvo samo, k pojímání pravd všelikých uspůsobené, 

 vzdělané; pak vlastní tribunály vědecké, jako jsou některé akademie, ústavy kritické, 

 íasopisy, sbírky, společnosti a j. Konečné mnoho záleží také na přičinlivosti původce 

 a na opatrnosti, s jakou prostředků sobě přístupných k uveřejnění užívá. Co se týče 

 poslední věci, nemohl bych se chlubili, že bych byl vždy voli! prostředky nejpřiměře- 

 nější k uveřejnění pravd mnou odkrytých, aneb k hlásání mého o nich mínění. Ze 

 předce většina jich uznána a dosti rychle rozšířena byla, leželo v jich vlastní povaze 

 a v potřebách nynějšího věku ; že pak nniohé i po půl století ani poznání ani uznáni 

 nedošly, pochází od obmezenosti snah lidských a od mé vlastní neteCnosti. Jak za 

 našich časů poměry v učeném světě jsou postaveny, mnoho na tom záleží, aby autor 

 co možná nejvyššímu tribunálu svou věc předložil, a tím jest dosaváde akademie fran- 

 couzská, která také svým vnitrním zřízením a skvělostí svých oudů, úpravou svých ča- 

 sopisů a memoirů uměla sobě po celém vzdělaném světě získali autority nejvážnější- 

 Kdo po takové veřejnosti a slávě nebaží, najde také v státu svém i ve své bližší vlasti 

 více méně vhodných prostředkíi k -nveřejnění pravd a učeni podle okolností potřebných 

 a užitečných. Považování tu hodno, jak tato snaha po veřejnosti u národů kulturou 

 mladších přes své hranice přesahuje. Samolibá kultura francouzská má pro rozšířenost 

 i^tfka veřejnost všesvětovou, pročež pb ní baží German i Brit i Slovan; Slovan pak 

 hledá, než dozraje veřejnost slovanská, i slávy francouzské i germánské. 



23. Vratislav jest od roku 1812 sídlem slavně známé vlastenské slezské učené 

 společnosti (Schlesische Gesellschaft zur Beforderung der vaterlándischen Cultur), která 

 mně v řádných měsíčních shromážděních odboru přírodovědeckého častěji poskytovala 

 příležitost k sdělování všelijakých prací přírodnických, jaké právě před rukama bývaly, 

 někdy došli skrovné maličkosti, které však neméně jakési veřejnosti požadovaly. Mezi 

 lakové náleželo také moje badání o Tartinově třetím tónu, též kombinačním tónem 



zvaném. Dobře znám jest tento zvuk každému znateli hudby. Když na houslích dva 



í -i 



