215 



kometa od r. 1684 až na 216 zemských poloměru é. 185.000 mil. 

 „ , 1805 , , Íi61 

 „ „ 1742 , , 331 

 „ „ 1779 „ „ 347 „ 

 K zemi samé přišla nejblíže kometa r. 1770 v noci na 1. července, totiž až na 363 

 zemských polomérú čili 310,000 mil; byla tedy 8estki'át tak daleko od ni vzdálena jako měsíc. 

 Až bude více drah kometových známo, bude ustanoveni této věci mnohem uičitéjsí 



Miiže takové sraženi zemi na řkodu hýli > 

 Tof ovšem lilavni otázka, před jejímž zodpověděním ale s povahou komet seznámiti 

 se musíme. V lom ohledu uči pozorování následující : 



1. Komety jsou průhledné. Nejenom skrze jejich ohony, nýbrž také skrze hlavu 

 ba i skrze střední nejsvětlejší já'Jro spatřuji se hvězdy, které v tom směru leží, a sice nc- 

 seslabené, ba podle pozorováni Piazziho i sesílené. Jsou tedy ještě průzračnější neil' 

 náš vzduch. 



2. Komety neodchyhji procházející skrze ni paprsUcy od přímočarné dráhy. Zevrubná 

 skoumání Bessla a Struvcho potvrzuji to dokonale. Poněvadž však každý plyn, jako každá 

 průhledná tekutina, paprslek světla odchyluje čili zlomuje, není kometa ani plynným ani ka- 

 palným tělesem. 



3. Komety ale nejsou také pevná tělesa v tom smyslu, jako planety. Již rychlá proměna 

 jejich podoby, která se na všech kometách nepříliš vzdálených pozoruje, ukazuje na to, Hvězdář' 

 vážili s dobrým výsledkem slunce, zem, měsíc a planety, ba pokoušejí se o váženi stálic. 

 Kdoby tento výraz shledal býti přílišným, nechť pováží, že všechno vážení není nic jiného 

 nežli ustanovení velikosti jistého účinku ; u hmot, které při rukou máme, jest to ustano- 

 veni tlaku na vážky, u těles nebeských účinek přitažlivosti na pohyb jiných těles nebeských. 

 Cim jemnější váhy, tím menši tělesa mohou se vážiti, nedá-li se však i nejjemnějšími váž- 

 kami zrnko práškové nebo tílko nálevníkovo zvážiti , nedá se i váha těchto tilek udati. 

 A s druhé strany čím ostřejší jsou pozorováni a čím pžíznivější okolnosti, tím slabší 

 účinky mohou se pozorovati, tím menši hmoty dají se ustanovili ; jestliže ale i při tom 

 žádných účinku se nepozoruje, musí také hmoty menší býti, nežli nejmenší posud ustano- 

 vené hmoty nebeské. To právě platí o kometách. Docela bez hmoty nejsou ovsem také, 

 an by pak od planet přitahovány býti nemohly, což se v skutku pozoruje. Z toho 



následuje ale, že 



. ... ... 



4. komety se skládají z lálhj velmi jemné, mnohem tisíckráte jemnejsi nezlí nas 



nejzředěnější vzduch. Objem jejich jest při tom obyčejně větši nežli u planet, ba někdy 

 převyšují v tom ohledu i slunce. 



Ncní-li ale kometa ani pevným ani kapalným, ani plynným tělesem, čím muže 

 tedy býii? To ovšem s jistotou věděti nemůžeme, podobá se ale k pravdě, že záleží z nesou 

 vislýťh práškovitých č.ástek, kteréž bychom co jednotlivé částky z blízka ani nepoznali, nýbrž 

 které teprva ze vzdálenosti co celek se jeví a Ijm viditelnými se stávají, že sluneční světlo 

 odrážejí. Světlost jejich roste totiž s blížením se k slunci, a ubývají při vzdalování; v pola- 

 riskopu Aragoví, jimž vlastní světlo od vypůjčeného rozeznati se dá, an první dává obrazy 

 stejné barvy, toto nestejné barvy, jest věc ta úplně stvrzena. Kdyby byly komety plynné, 

 mohly by se předce někdy s oborem vzduchu našeho smísiti a škodlivé následky miti, 

 podle toho ale, co skutečně o kometách víme, mohly bychom zrovna v jejich jádře vezeti. 

 aniž bychom o tom co věděli. 



Konečné má se nějaké sraženi komety se zemí v nynější době očekávati? 



Již před 150 loty ukázalo se .; Halleyových počtů, že dvě komety, totiž od r. 1264 

 a 1556 mají dráhy k Sobě podobné, a byla vyslovena domněnka, že oba úkazy od jedné 

 komety pocházeti mohou. Dráha komety od r. 1556 dala se aspoň s jakousi jistotoa 



