m 



UEtanovití, a tedy i úchylky, které kometa ta před tím a po tom utrpěla, daly se vy- 

 počísti. Nejdůkladněji provedli tuto práci Hind v Londýně a Bomme v Middleburku, a oba 

 přišli k tomu výsledku, že navrácení mezi r. 1856 a 1860 (bližší udání nebylo možné) oče- 

 kávati se může, totiž vždy pod tou výminkou, jsou-li obě zmíněné komety jedno a totéž těleso. 

 V nejnovější době byla od Littrova stará, posud neznámá pozorování komety od 

 r. 1556 odkryta, čímž dráha její zevrubněji ustanoviti se dala. S druhé strany proskoumal 

 Hoek staré, z většího dílu čínské zprávy o kometě od r. 126'! s ohledem na dráhu její, a z 

 obou výskumů vyšlo, že dráhy obou komet více od sebe se odchylují, nežli bylo před tím mí- 

 něno. Tím sice nezruší se podobnost k víře, že obě komety jsou jediným tělesem, ale umenší 

 86 značně. Nemá-li tedy souhlasnost dvou zmíněných komet pravé podstaty, nemůže se také 

 o návratu nebo dokonce o sražení komety se zemí v naší době mluviti, nýbrž objeví-li se 

 kometa, bude to neočekávaná. Potvrdí-li se ale ona souhlasnost, vrátí se sice kometa a bu- 

 deme bezpochyby míti divadlo komety neobyčejně veliké, jako byly zmíněné dvě, ale o sra- 

 ženi jejím se zemi nemůže ani řeči býti, poněvadž směr a liklon dráhy její v takových po- 

 měrech se nacházejí, že se to ani ted ani kdy jindy státi nemí!iže. 



Křemenový kamínek, nalezený v kroupě povětrné. 



Ku konci července předešlého roku byl jsem ve vsi Roseči na slavnosti kostelní, 

 a ve společnosti mluvilo se též o strašlivém krupobití, které před několika týhodny osení 

 tamní z kořene pohubilo. 



Za řečí prohodil pan kaplan, že se v jedné velké kroupě našel kamínek. Já, pře- 

 kvapen tou neobyčejnou zprávou, vyptával jsem se bedlivěji na to a byl jsem žádostiv 

 spatřiti ten kámen. Věděl jsem sice, že se v kroupách již několikrát rozličné věci nalezly, 

 na př. plevy, popel i droboučký písek; ale že by se kamínek, a byť i třeba jen malý, 

 v kroupě byl nalezl, toho nebylo posud příkladu. 



S ochotností vyhověl pan kaplan žádosti mé a poslal pro kamínek do školy. Po- 

 divil jsem se nemálo, když mi přinesli dosti veliký bílý kámen, jehož určitější popsání na 

 konci článku tohoto podáno jest. 



Poznal jsem hned, že je to křemen, a při prvním pohledu zdál se kamínek býti po- 

 lovice krystalu rhomboedru, jejž Krejčí klencem pojmenoval. 



I byl jsem tím více žádostiv obdržeti nález ten, a na skromnou mou otázku, mo- 

 hu-li si nechati kámen, byl mi ochotně darován. Vzal jsem jej s sebou bo Prahy, a po- 

 něvadž jsem při badání po meteorech podobných nikde ani nejmenší stopy o křemenu 

 v kroupě nenalezl, stal se mi kamínek můj důležitým. Pověděl jsem několika přátelťim 

 o té neobyčejné události, a každý z nich vrtěl nad tím hlavou, ba někteří se tomu smáli, 

 jsouce toho mínění, že to všecko není pravda. 



Já však znaje prostosrdečnost oněch, kteříž mi o tom první zprávu dali, zapomněv 

 ale jak mi byly vypravovány podrobnosti sběhlé při onom nalezeni kamínku, požádal jsem 

 písemně pana faráře Rosečského, veledůstojného P. Dominika Švehlu, aby mi o tom kra- 

 tičkou zprávu zaslal, podepsanou od něho a od ostatních, kteří přítomni byli onomu nálezu. 



Ochotně vyplnil stařičký velebný pán prosbu mou a zaslal mi žádanou zprávu, ku 

 kteréž i rada zemského soudu pan V. Mikeš v Jindřichově Hradci některá poznamenání 

 připojil, začež oběma zde veřejně díky vzdávaje, co v těch dvou dopisech obsaženo, tuto 

 v krátkosti podávám : 



Dne 18. června 1856 strhlo se nedlouho před druhou hodinou odpoledne strašlivé 

 krupobití nade vsí Roseči, asi míli cesty od Hradce Jindřichova ležící, a pohubilo úrodu 

 ncýenom dědiny této nýbrž i několika jiných sousedních obcí. 



