229 



rozmanité iia více iiustoiipnýcii os poilMoriy jsou , nejsou si lylo osy ovšem po- 

 dobny. Violka písečná (Viola arcnaria, obr. 2.) učiní tento zákon názorným. První 

 osa I nad kořenem K jest rtiízom pod zemí běžící, ze samých krátkých, nevyvinutých 

 článků sestávající, z nichž dlouze stopkaté, palisty opatřené zpodní lupeny L vynikají. 



(Obr. 1.) 



Mťálni sestaveni ilvoii ručníku vraního oka (Paris qiiu- 

 drífolia), první osn I s kvétem kv., druhá I' s plodem Pí. 



(Obr. 2.) 



Viol* ueMris. 



Na zad viděti jest ílánky od 

 předešlých let, jelikož lupeny 

 zahynuly, na konci ale jest pu- 

 pen lupenový, pořád se vyvi- 

 nující, jehož posléze tvořený 

 lupen jest L'. Tato osa nikdy 

 by přes lupeny se nedoslala 

 a květu nedošla, za to zde na- 

 stupují osy druhé generace, z 

 paždí lupenův zpodních vynika- 

 jící lodyhy II, a již z vyvinu- 

 tých , čím dále , tím více se 

 dloužících článkův složené, je- 

 jichž nejnižší list jest nižní 

 list N, podobný k palistům lu- 

 penův již kratšeji stopkatých I, 

 jež dále na lodyze sedí. Ani 

 lato druhá generace jiných listů 

 nevyvozuje, i následují je.šté osy 

 třetího pokolení, kvělní stopky 

 III, kteréž z paždí lupenův 1 

 v^nikše, po dlouhém článku dva 

 úzké, překrátkým článkem od- 

 dělené vysní listy V a koncčnč 

 květ a plod vytvořují. — Také 

 obyčejná viola lesní, psí a jiné 

 trojí osy mají, ne tak vonná fial- 

 ka, kteráž za příklad dvojosné 

 rostliny tu stůjž ; při ní vypa- 

 dla druhá generace předešlých 

 a stopky květní co druhé osy 

 vynikají hned z podzemního rhi- 

 zomu; pročež se libý květ její 

 pod zpodnimi lupeny tak skrom- 

 ně pátravému oku utajuje. 



V nižším živočišstvu na- 

 lézáme něco docela obdob- 

 ného k těmto nepodobným so- 

 bě rostlinným generacím. Jsou 

 to opět mnohá ze zvířátek 

 trsy tvořících, ale též mnohá 



