244 



nějaký ías zcela umrou, aneb aspoň svému výkonu přijímání a odvádění potravy do- 

 stáli nemohou. U těchto rostlin, jimž, jak samo sebou se rozumí, hlavní kořen vždy 

 brzy na zmar přichází, děje se pak obzvláštní přetvořeni některého dílu rostlinného 

 na novolvořeném jednotníku k přijmutí látek zásobících, z nichž by on své útvary 

 vybudovati mohl. Přetvora ta se týká 1. pně neb osy rhizomu, kteráž silně napuchne, 

 načež bulvu (hlízu) před sebou máme ; 2. mrcasu kořenového límže naduřením, jenž 

 pak hambokm (bambulinou) se nazývá ; 3. listů rhizomových, čímž cibule povstávají. 

 Vylíčení těchto rhizomů ponechávám si na jinou chvíli. 



O Ústroji dýchacím. 



Sepsal Dr. E d. Gréger. 

 (Dokončeni.) 



PUce pláči. 



Plíce ptačí jsou ve mnohých věcech rozličné od plic ssavčích, a podobají se 

 spíše dýchadlům některých vyšších obojživelníků, na př- želv. 



Podoba. Plíce ptačí jsou poměrně menší než plíce ssavčí, nejsou rozeklány 

 na větší a menší laloky, jako plíce ssavčí, nýbrž celistvé, na povrchu hladké, a pouze 

 na hořejší straně proryly několika hlubokými na přič běžícími brázdami, do nichž za- 

 padají žebra. Na povrchu jejich není viděti žádných malých buněk jako na plících 

 ssavčích, nýbrž drobné rourky, mnoho malých a několik velikých, do vzduchových vaků 

 vedoucích otvorů. 



Barva. Plíce ptačí prosty jsou všeho barviva, nejsou tedy tmavokropenaté jako 

 plíce ssavčí, ale jednostejně světločervené. 



Poloha. Plíce ptačí, jsouce více ploché, nerozproslírají se od zadní stěny du- 

 tiny hrudní až ku přední čili zpodní, nýbrž nechávají veliký prostor mezi sebou a 

 hrudní kostí, vyplněný srdcem a vaky vzduchovými. Nazad jsou hluboce zapuštěny 

 do vydutin mezižeberních a na zadní stěnu hrudní připevněny krátkými vlákenky. 



Polirudiiiťť. Poněvadž se u ptáků žádné bránice nenalézá, která by dutinu 

 hrudní dělila od dutiny břišní, tedy i žádné zvláštní pohrudnice nestává, nýbrž po- 

 břišnice, odívající útroby břišní, volně vstupuje i do dutiny hrudní a pokrývá zpodní 

 plochu plic, nechávajíc hořejší nepotaženou, lak že plíce ptačí vlastně mimo pohrud- 

 nici leží. 



Dráhy vzduchové. Vzduch, vsloupío nosem do dutiny ústní, proudí se hořej- 

 ším chřtánem do průdušnice. Chřtán tento neslouží u ptáků zároveň co ústroj hlasový 

 jako chřtán ssavčí, nýbrž jen co průchodiště vzduchu do plic, pročež i skladba jeho 

 mnohem jednodušší jest nežli u chřtánu ssavčího. K vyvozování hlasu slouží u ptáků 

 jiný ještě chřtán v dutině hrudní na onom místě postavený, kde průdušnice ve dvě 

 ramena se rozchází; chřtán tento jmenuje se chřtánem zpodním anebo lépe chřtánem 

 zadním a jest pouze ústroj hlasotvorný: zevrubný popis jeho zanecháme sobě však na jiné 

 mí,sto. Hořejší chřtán ptačí opatřen jest podlouhlou skulinkou, jejížto kraje potaženy 

 jsou tvrdou poblánkou rohovitou, která malé zoubky tvoří, tak že kraje skulinky chřtá- 

 nové pilkám se podobají. Zoubky tylo do sebe zapadají a zabraňují takto větším 

 těliskům, proudem vzduchovým uneseným, vstup do průdušnice. 



