2:):') 



střídaví; zd\ihání se a klťsáni dolejší slřny duliiiy ústní, čili .sliidiivú zužováni a roz- 

 šiřováni její. Do dutiny ústní může vzdiicli pouze nosem vstupovali, poněvadž žái)a ústa 

 svá vždy pevní- zavřená mívá. Myslilo se ledy. že v dírkách nosovycli zvláštní klapky 

 se nalézají, které dovolují vzduchu vstoupiti .skrz Uds do dutiny ústní, zpátečntímu 

 ale vystoupení, zavřevše se, zabraňují. Roztáhne-li se dulína ústní, vstoupí do ni 

 vzduch nosem; zúží-li se, nemiiže vzduch pro zavřené klapky nosem zpět, ale 

 otevřeným chřtánem do plic vtlačen bývá. — Až dotud nemá výklad tento nic nepo- 

 chopitelného do sebe, jinače však, ptáme-li se jak vzduch z plic vyhnaný opět ven se 

 dostane, když klapky nosové tomu brání a ústa vždy zavřena ztislávají ? Že výklad 

 tento jest ncpostačitelnv, dá se též jednoduchým e.vpcrimenteni dokázati. Otevřela-li se 

 totiž mocí žábě huba, nemohl by vzduch zužováním dutiny ústní do plic vtlačen býti, 

 ale opět by vystupoval ven ústy otevřenými, a žába nemohla by dýchati. Zkušenost 

 však ukazuje, že žába i otevřenými ústy, ačkoli obtížněji, předce dýchali múze ; laké 

 se mi nikdy nepodařilo jakýchkoli klapek v nozdrách nalézti. 



V skutku ale děje se dýchání žabí následovně. Zadní stěna dutiny ústní čili 

 patro, složeno z měkkých částek a podporováno kosti jazykovou, slouží jako písf u 

 pumpy, aneb jako bránice zvířat vyšších, s lim rozdílem, že bránice na dolejším konci 

 dutiny hrudní, patro však na hořejším se nalézá. Vsloupí-li patro ku předu, rozšiřuje 

 se prostor za ním, t. j. dutina úlrobni, a vzduch proudí se do plic, v rozšířené dutině 

 též rozšířených. Skulinka chřlánová nalézá se v patru a bývá otevřena, když patro 

 ku předu se pohybuje. Sloupí-li piilro zase do zadu, zužuje prostor za ním ležící, tedy 

 i dutinu plícní, a vytlačuje z ní vzduch do dutiny ústní, z které nosem ven se proudí. 

 Při puzení vzduchu z plic napomáhá též slažilelnost svalu břišních a pružnost plic. 

 O pravdivosti toho výkladu lze se snadno jiřesvědčiti , když zpodni čelist odřízneme 

 a vysvětlený pohyb pálra volně pozorovati můžeme. 



U želv děje se dýchání snad podobným spůsobem jako u žab, mimo to jsou ale 

 na zadní část plic zvláštní svaly upevněny, které plíce nazad táhnouti mohou ; první 

 lo stopa bránice v živočišstvu. 



Dokončivše línito článkem pojednání o plících živočichů nemůžeme se ubránili 

 bázni spravedlivé snad výčitky, že jsme pojednání toto přes přiliš rozšířili a se více, 

 než čas(i)ii.su našemu přísluší, do podrobností pustili. JKli jsme hlavně dvojí účel na 

 zřeteli, předně : seznámiti čtenáře s pochodem i ústrojem dýchání, jak jej ve vlastních 

 prsou každý nosí, a zadruhé: zavésti čtenáře z úzkého kruhu vlastní ústrojnosti do 

 širokého oboru příbuzných nám dle těla tvorů, rozšířiti rozhled jeho v živočišstvu a 

 okázali jemu, jak moudrost tv&rcova od jednoduché vycházejíc myšlénky povlovným 

 krokem k vyšším vždy vystupovala ústrojům a tvorům, jak jediná myšlénka skrz celé 

 řady zvířectva , ba často skrz celé živočišstvo běží v ustavičném se zdokonalování. 

 Tak, jak z jednoduchého vaku vzduchového, jak jsme jej u čolků byli poznali, postoupně 

 skrz celou řadí vyšších zvířat složitý ústroj dýchadel ssavčích se byl vyvinul, tak 

 bychom mohli sledovati vývin každého ústroje těla zvířecího od nejjednodušších zá- 

 kladů až k největ£í nám známé dokonalosti ; prozatím však budiž dosti jediného 

 přikladu. 



