265 



šenina činu a olova potřebovala se k ocínování měděného nádobí, aby se jedovatý rez 

 zamezil. Také ozdoby na koňském strojeni a na vozicli byly pocínovány. K smiše- 

 nlně aes nazvané brali cín olovnatý, jak chemické rozbory antických mincí a jiných 

 věcí dosvědčují *). 



Zbytky cínového náčiní ze starobylosti nezachovaly se nikde. 



Také v středověku bylo upotřebení cínu došli obiiiezené. V latinském překladu 

 Gebera jest cín přeložen slovem Jupiter, a praskavý zvuk, jejž při ohýbání vydává, 

 uvádí se tam co znak cínu; také věděl Geber, že jiné kovy mimo zlato a olovo při- 

 iniíením cínu křehkými se stávají. Arabský učenec Ehn Siná (Avicenna) jmenuje 

 élyry druhy cínu, kteréž se bez pochyby rozličnými stupni čistoty od sebe rozeznávaly. 

 V alchemii byl cín předmětem zkoušek ušlechfovacich ; lim se připravovala cesta k vě- 

 deckému poznání jeho vlastnosti, jimiž se stává upotřebitelným k rozmanitým a důle- 

 žitým věcem, však leprva v novější době z většího dilu odkrytým. 



6. Naleziště cínové rudy od starých poznamenané jsou tatáž, na nichž se po- 

 sud vyskytuje, ačkoliv povaha původních a později povstalých ložišf, jakož i jejich sou- 

 vislost a jejich rozšíření mnohem lépe známe. Dobývání cínu v dolech uvnitř hor 

 zvelebeno bylo nepochybně teprva v novější době, neb doly u starých podotknuté 

 byly, jak se zdá, jen v nejsvrchnějších místech z cínových ložišf založeny. 



Cínová ruda nalézá se jenom v málokterých zemích, avšak řídkost jejich na- 

 lezišt nahrazuje se dostatečně hojností, v jaké se na jednotlivých místech vyskytuje, 

 tak že nepochybně množství cínu na těch několika ložištěch jeho daleko převyšuje 

 množství zlata na přemnohých místech na zemi dobytého, ba i množství stříbra ročně 

 dobyté převyšuje desetkráte, V Asii jsou dvě, bohatostí na cín slynoucí krajiny. 

 Jedna z nich jest pohoří a vysočina Mevar v přední Indii, druhá mnohem rozsáhlejší 

 prostírá se po velké části zadní Indie a Sumatry. V první nalézají se v státu Udaypur 

 u míst Javara a Dariba uprostřed Mevarské vysočiny posud ještě doly na cín bo- 

 haté, jakož i u Sojulu na západním úpadě Mevarského pohoří, Poloha této krajiny se- 

 verně od Suratu a Mandavi ukazuje na pramen, z něhož kastira starých ještě pied 

 nalezením Kassiterid do západních zemi plynulo ; ukazujef na ostrovnatou krajinu Gu- 

 zurale a Kuč, v niž podnes nářečí saiiskritu se mluví, jakož na tržiště, odkud cín 

 a jiné zboží indické podél břehů arabských po Červeném moři do Eg-ypta a po Per- 

 ském zálivu do Babylonie a Fénicie zaváženo bylo. Nejbohatší doly cínové jsou však 

 v zadní Indii, zvláště slynou doly na Sumatře, na poloostrově Malakka a mezi men- 

 šími ostrovy, jmenovitě Junk-Cetjlon a Banka. Ložiště cínové rudy sáhají v této 

 části Asie od 20 stupně severní šířky až k 5 stup. již. šířky , na mnohých místech 

 vyskytuje se ruda v naplavené zemi v lakovém množství, že se nejsnadnějším spůso- 

 bem pouhým vymýváním od přimíšeného písku odděliti dá. Pásmo toto, obsahující roz- 

 sáhlé země a ostrovy, lze právem cínovým pásmem nazývati, slově také u mnohých 

 cínovým pobřežím. 



Není k víře nepodobno, že lato naleziště cínu již starým známa byla, ačkoliv 

 i naleziště v přední Indii od nalezení Kassiterid na tisíciletí v zapomenutí upadla, až 

 po otevření mořské cesty Portugalcem Vasco di Gama a po založení osad portugalských 



*) Viz pojednám v I'aináikách : Význam starožitných bronzů od r. 1857, sr. III. 



