270 



pavlute, njbrž s lešení as v polovici Macochy slrojenólio, ludíž nebylo jim další cestu 

 po iiině konali než na 20", a pak spouštěli se poznenáhla dolů s pahrbku kolmého as 

 na 20" zdélí, než dorazili k vodě. 



Tu nejprve vztýčen moravský praporec cerveno-bílý a (irovolána „sláva" Jejicli 

 Velič. Císaři a Císařovně, Jeho Jasnosti knížeti Salmoví a celé knížecí rodině, a pak 

 všem přátelům přírody. 



Po té začalo vědecké skoumiiní a vyměřování, o čem nás svým časem zamý- 

 šlená monografie poučí. My zatím tolik všeobecně podotýkáme, že velkolepý, ohro- 

 mující jest v Macoše pohled na strmá skaliska, vzácnými bylinami a mechy porostlá, 

 na četné kotliny a dva temnozelené rybníky na 12" v průměru. Zmínili jsme se už 

 dříve, že je to taléž voda, která po delší pouti podzemní co potok Punkva na světlo vy- 

 stupuje nad Skalským mlýnem. Domnívali se naši zpytatelé, že se jim podaří po vodě 

 léto z Macochy se dostati až k „Východu" či k Punkvě, zatím brzo přesvědčili se, že 

 nepřekonatelná přeV.ážka na závadě jest, totiž množství řezaných klád, které od nepa- 

 mětných dob, bez pochyby nějakou povodní od mlýnů okolních odnesené, pod zemí až 

 do Macochy se dostávše, další průchod řečiště zpytateli zatarasily. Připomenouti sluší. 

 že na mnoha místech, na př. pod Ostroi-vm a Holšbjnem, ano i u samého Sloupá mlýn- 

 ský potok zrovna do skalní hlubiny padá. 



Ze dna Macochy k severovýchodu vystupuje poznenáhla skalní chodba až na 

 60° zvýší, ozdobená krápníkem nevídané velikosti a krásy. Bez žebříků, lán a po- 

 chodní nelze jest obadati prostoru tuto; naši zpytatelé však proskoumali ji až nakonec. 

 Podobá se, že před časy chodba lato vedla z Macochy vzhůru až na bílý den, a že 

 toliko náplavou později zanesena jest a snadno by se prokopati dala, což se bez 

 pochyby svým časem stane, lim více, an teprv nedávno zemřel stařeček, který vypra- 

 voval, že za věku dětinského slýchával, kterak před časy vedla s vrchu cesta až na 

 dno Macochy. 



Na počátku řečené chodby, kterou jsme nazvali „Erichovou''' , nalézá se tabulka 

 s následujícím nápisem: 



Anno 1784 den 23. Juni waren allhier Fr. Postawka, Amtmann, Karl Kudčinský, 

 Ingenieur, Fr. Feehler, Forstschreiber von Posořic und Joh. Tallher von Brůnn. 



Oben waren . Herr von Festenberg, Domherr, und Baron Roschepin, Cap. v. Ingen. 



Na druhé straně tabulky stojí : 



Den 24. Septb. 1804 war hier Hauptmann Peschke vom Genie-Corps. — 1808 

 den 28. August Hugo Graf Salra rait H. Sedláček. 



Jeskyně Sloupshé. 

 Veliká prostora útvaru vápencového, která se od Blanska na jih k Adamovu a 

 ke Krtinám táhne a pak na sever přes Ostrov k Holštýnu a ku Sloupu zabíhá, chová 

 v lůnu svém nemalé množství podzemních jeskyň, ježto od pravěku navštěvovány byvše 

 pozornost zpytatelův přírody velice zajímaly, za našich pak dnův obzvlášmm předmětem 

 vlastenských přírodoskumců učiněny jsou. Nejstarších zpráv o jeskyních našich, po- 

 kud nám známo, dočítáme se v učené knize „Tarlaro-matix Moraviae'\ kterou již 

 r. 1669 ve Vídni tisknouti dal Jan Hertod, Phil. a Med. Dr. a fysikus král. města 

 Brna. Kniha řečená psána jest latině a zahrnuje mnoho vzácných zápisek, jež ovšem 

 sem a tam n;i vysluní nynějšího pokroku u vědách přírodních nesprávnými ano báječ- 



