271 



II) mi býti se vidí, nicmóně však o chvalitebné všíniavosli svčdcclvi vydávají, jako- 

 vuli se pi'udkov(- iiuši ku znanienitusleiii vlaslensk;fiii iiesli. Paiiiúlnii kniiia (alo 

 zuciiovala se podnes v knížecí Salniovské knihovně v Kejci. Novějišiho řasu psal 

 o témž předmětu J. N. Nagel, dvorní archivář, jejž r. 1748 vláda byla vyslala, aby 

 obadal píirodui ziianicnitosli moravské. Nejnověji od r. 1850 neunaveně pracuje v tom- 

 též oboru Ur. Waulcel. 



Mezi éelnými jeskyněmi našeho kraje náleží co do velkoleposti i znamcnitusti 

 první místo jeskyni Sloupské, která as na 200" ode Sloupá, utěšeného místenka pout- 

 ního, v romantickém údolí rozvětvena jest. Pnchozíniu do Sloupá nabízí se přirozený 

 vůdce do hlubiny — malý potůček, který za jarního času a po bouřkách tolik vody 

 mívá, že mu těsná brána do podzemních sklepů ani nestačí a on tudíž nejednou do 

 blízkého úžlabí uchýliti se musí. V letě začasté vysychá na číslo, že ani ptáčka no- 

 napojí, a tenkráte bývá v našem údolí nemalá nouze o vodu, zvláště letos, nebof vodu 

 na pití s kopce na "^ hod. donášeti dáváme z Vavřince, vodu na jiné domácí potřeby 

 i přes hodinu cesty dovážíme. Tím pak vinen jest vápenec, který každý potůček, jenž 

 z půdy drobové (Grauwake) k nám zabloudí, žíznivě pohltá do tmavých svých sklepův. 

 Nezřídka přihází se, že i površí země místy se propadá nu spusob převráceného ku- 

 žele, kteréžto propadliuy lid náš trefně nazývá .,idfHkaiHÍ,'- do kterých se napolom 

 okolní voda sráží. Tyto závrtky naznačuji směr a běh podzemních slují. 



R. 1834 propadla se značná část silnice mezi Ostrovem a Holštýnem, a teprv 

 nejnověji 5. dubna 1855 na blízku téhož místa utvořil se s hromovým rachotem nový 

 závrtek na 7° zšiř a 12° zhloubí, pohltiv na 400 kostkových sáhů země. 



Celá jeskyně Sioupská zahrnuje dvojí patro: horní každému přístupné, a dolní. 

 které toliko s velikou obtíží a přípravou navštívili lze, jak o tom později promluvíme. 

 Horní patro jeskyně pokrývá naskrz diluvium, jež trojí povahu nese. Nejhořejší 

 vrstva záleží z ostrých vápencových kusů od 6" až do 5' silných, které pískovitou 

 hlínou spojeny jsou; tato vrstva obnáší 2 i 3%" zhloubí. Á'ťjniiií vrstva jest drobová, 

 slitinou krá[iniku tak pevně spojená, že místem toliko s největším násilím bylo lze 

 ji proraziti. Mezi touto a nejhořejší vrstvou nachází se vrstva střední, obsahujíc známý 

 hlinec .vlujovy, který písko\cem zhusta prostoupen jest. Mocnost této vrstvy obnáší 

 4 až 8", a právě tady vydobyto hojnost kosti znamenitých ssavců pravěkých. Nejvydat- 

 něji bylo kopáno v ulici severovýchodní a nalezeno veliké množství kostí medvědích 

 (Ursus spelaeus major), od nejútlejšího mláděte až do nejstarších zvířat. Kosti tyto jsou 

 posud dobře zachovalé a chovají v sobě vždy ještě hojnost organických látek, některé 

 byly na dobro zaobaleny průhledným povlakem kapalínu. Asi 200 lebek medvědích 

 vyzdviženo, z nichž některé obnášely v průměru 20^24". Kosti ty ležely na větším díle 

 v nepořádku maně rozházené, přece však vrazilo se i na celé kostry pohromadě odpo- 

 čívající. Jednu lakovou kostru, uměle sestavenou od doktora Wankla, daroval osvíc. p 

 kníže Salm geologickému ústavu říšskému ve Vídni. 



Mimo tylo zůstatky medvědí co nejvzácnější kořist jmenovali sluší dobře zacho- 

 valou kostru pravěké Felis spelam. Tylo kosti ležely pohromadě, ano dolní čelist po- 

 sud byla ve spojení s lebkou. Musilo to býti veliké zvíře, jehož řváni před věky těmito 

 smutnými prostorami otřásalo. Jenom jediný toho druhu exemplář se našel. Též se 

 přišlo na některé méně patrné pozůstatky HyaeiuL spelaea, na lebku Gulo a překvapující 

 silu netopýrův, již v kotoučích se nalézali ( Vesperlilio RhiruiloplMs a Synottis). 



