272 



Jako pravěká, lak rovněž i nynější zvířena jeskyň Sloupských poskytuje mnohých 

 zvláštností ; jmenovitě jsou to bezoká zvířátka, jež svůj život v podzemních těch skle- 

 pích u věčné tmě tráví, na pr. nový druh Anwophoriis rozličné velikosti ; množství 

 Myriapoiii. náležejících k druhu Polydesmus, nových Tror/lobií, Podur atd. 



Zevrubnější popis toho všeho pozůstavujíce slíbené monografii, položíme tu ještě 

 několik slov o výpravě do dolního patra jeskyně Sloupské. As 200 kroků ode vchodu 

 rozevírá se v prostranné síni hluboká kotlina, která se až do dolního patra jeskyně 

 sráží. Kámen dolů hozený věští navštévovateli značnou hloubku děsného toho jícnu. 

 Rána z pistole na tomto místě vypálená rachotí po rozšklebených skalinách jako hrom. 

 Tímto otvorem nikterak sestoupiti nelze. Avšak vypátrána jiná poboční cesta, která 

 na spůsob Itataraklův rozličnými oklikami vede až na dolní planinu, odkud zmíněný jícen 

 až do vrchního patra dolů strmí. 



Dne 29. září r. 1786 odvážil se tam proslavený druhdy prírodomil Karel knize 

 Sahn-Reifferscheid v četném průvodu učencův. K tomu konci zhotoveny tehdáž zvláštní 

 schody až dolů. R. 1804 Jich Velič. Císař František I. a Císařovna Terezie neobtěžo- 

 vali si touže cestou sestoupiti až na samé dno podzemního toho paláce. Na tisíce 

 pestrobarevných světel rozlévalo se tehdáž po čarovné říši Plutonově. Od té doby 

 porušily se zmíněné schody tak, že nelze jest více po nich sestupovati. 



Teprv r. 1856 pokusil se o to Dr. Wankel v průvodu šichmistra Mládka, me- 

 chanika Franty a několika havířů, aby se na novo proskoumalo dolní to patro jeskyň. 

 Po řebřících a lanách sestoupivše na planinu dorazili k rybníku, as 3" zhloubí a na 

 20° zšíři majícímu. Na rychlost sbilo se několik prken a po svoru dostali se zpytatelé 

 na druhou stranu. Co do zvířectva nenalezeno praničeho, an každoročně povodně, 

 zvláště z jara, divokým během hlubinu proplakují, všecko napořád s sebou unášejíce. 

 Za to však vděčnou odměnu poskytovala, pozorování geognostická. Je-li už vrchní 

 patro velice zajímavé, velkolepým ústrojím rozmanitých síní a průchodů, představuje 

 dolní patro pravý labyi'int v rozměru nejrozsáhlejším. Četné vodopády s hromovým 

 hlukem metají se do hlubiny ; překrásné krápníky, až na 3' dlouhé, zdobí posud sklo- 

 pení i půdu, ano vrchní palro četnými návštěvami z této okrasy téměř načisto olou- 

 peno jest. 



Pokud tomu příroda dovolovala, skoumalo se podél vody dále , až pak cesta 

 nepřekonatelnými překážkami se zatarasila. Výsledky nebezpečné této výpravy budou 

 zajisté zajímavé. 



Jeskyně hlíz Jedovnic. 



Suché léto r. 1856 zdálo se zvláště příhodno býti k obadání takových podzemních 

 prostor, ježto jindy nepřístupné bývají, vodou zaplaveny jsouce. Pod městečkem Jedo- 

 vnicemi nedaleko tak zvané „Hugovy hutě" zívá takováto propast, která potůček z dro- 

 bové půdy přichodící pohlcuje, jenž napotora teprv po dvou hodinách podzemního 

 běhu blíž Býčí skály u Adamova na světlo vyvázne. Po dlouhých přípravách a poku- 

 sech podařilo se našim zpytatelům dostati se po lanách do kolmého jícnu, který 

 s malými přestávkami na 80" pod dědinou Rudicí se sráží. Výprava ta byla nad míru 

 obtížná i nebezpečná ; celé balvany visely co Damoklův meč jako na nitce nad hlavou 

 zpytatelů; nejednou bylo jim broditi se vodou — avšak velikotvárnost slují, do kterých 

 dříve, pokud známo, nižádná noha lidská nevkročila, opanovala mysli tak, že nepomy- 



