278 



v našem časopisu uveřejněny; prof. Jan Krejčí chystá pak opét popis horopisu Šumavského 

 s řadou obrazů, kterýž svým časem jako okolí Pražské k Živě co přílohu přidá. Hlavní 

 iilohou jeho bylo skoumání orografické, při čemž se ovsem opíral o studie od Dr. Hoch- 

 stettera v Šumavě konané a v ročnících říšské geologické jednoty uveřejněné. V průvodu 

 jeho cestoval malíř pan Eduard Herold, kterýž nejvýznačnější krajiny vykreslil a nyní 

 k vydání hotové chová. Mimo to připojil se k němu školní radda pan Jos. Wenzig, maje 

 hlavně národopisné a dějepisné památnosti na zřeteli. 



S ohledem na pozdější zprávy z oborů přírodopisných bude na místě, již ted 

 podati aspoň krátký nástin výsledků horopisného skoumání. Celá Šumava dělí se přirozeně 

 na dvé poloviny, na jižní vyšší, totiž vlastní Šumavu, a na severní nižší čili Český Les. 

 Mezi oběma, totiž mezi Nejrskem a mezi Domažlicemi, jest jenom nižší krabotina, dělící 

 vodstvo Dunaje od vodstva Labského. Př<ídmět našeho letošního skoumání byla jen vlastni 

 Šumava a podotknutá krajina. Krajina proskoumaná jde od Domažlic ke Klatovům, 

 Horaždějovicňm, Vodňanům, Budějovieům až k Výšebrodu. 



Vlastní jádro Šumavy jest rulová vysočina mezi Kašperskými horami a Vimberkem, 

 obyčejně nazvaná Kvildami, již ale Pláně nazývati můžeme. Směr rulových vrstev jde 

 od jihovýchodu k severozápadu a úklon do Cech. V rule této leží ohromné sloje žuly 

 v tomtéž směru a úklonu, na ní pak spočívá mezi Nejrskem a Eisensteinem svor, a mezi 

 Nejrskem a Domažlicemi amfibolová břidlice. Mezi Prachaticemi a Krumlovem leží v rule 

 mimo to ohromné sloje bělokamenu. 



Podél čáry od Klatov přes Horaždějovice, Strakonice, Skočíce, Vodňany, Krumlov 

 stýká se soustava Šumavského pohoří se soustavou vysočiny českomoravské, jejíž vrstvy 

 též hlavně rulové měří od jihozápadu k severovýchodu, a tedy směr Šumavských vrstev 

 skoro kolmo přetínají. Při horopisném popisu musí tyto poměry býti hlavním vodítkem, 

 poněvadž od nich závisí celá podoba a povaha hor. 



Dle toho dá se Šumava od severozápadu k jihovýchodu v následující části rozvrhnouti. 



1. V amfibolové površí čili v hory Kdyňske'. 



2. Ve svarové pohoří čili Královský Hvozd. 



3. V rulové pohoří čili Pláne. 



4. V žulové pohoi-i čili hřeben Třistoličný. 



5. V bélokamenné pohoří čili Slánský Les, 



1. Hory Kdyňské (površí amfibolové) vyplňují přirozenou bránu Šumavy , mezi 

 Královským Hvozdem a Českým Lesem. Pilíře této brány jsou na jižní straně Jezerni 

 hora (Osserl, na severní straně Cerchov. 



Teprva v pozadí uzavírá co podélný hřbet vysoký Osek (hohe Bogen)již v Bavořich 

 (3360') tuto bránu, ač ne docela, poněvadž mezi Osekem a Cerchovem se otvírá lidolí 

 Chámu. Osek a celá pata jeho skládají se z amfibolových hornin , od něho pak vybíhají 

 dvě ramena kopců a vrchíl z týchž hornin složených, a sice jedno rameno jde přes 

 Vollmau, Maxberg, Pažežnice, Havlovice, Oujezd a k Domažlicům a Klenci, a pak dále 

 k Ronšperku, Mutěnínu, Hostouni až k Plané; druhé značněji vysoké jde od Nového Trhu 

 přes Kdyni skoro k severu s malou úchylkou východní co řada homolitých vrchů, a končí 

 se až u Merklinské žuly. Uprostřed mezi těmito dvěma rameny amfibolovými prostírá se 

 jazyk hlinité břidlice ze středních Cech v mírných dlouhých vlnách a sahá až k Mlejnačku ; 

 na východní straně pak jsou Kdyňské hory též břidlicemi a buližníkem obejmuty. 



Nový Trh má nadmořskou výšku 1420', Nová Kdyně 1267', vrchy severně za 

 Kdyní přesahují 2000', a z každého temene otvírá se rozkošná vyhlídka na velký Šumavský 

 průsmyk. Nejkrásnější jest však vyhlídka na Riesenberku, zbořeném hradě. 



Krajina jest v historickém ohledu velmi památná, jest zde totiž brána, kterou ode 

 dávna Němci do Čech se drali a kde čtyrykrát na hlavu poraženi byli : za časů nej- 



