281 



skalní pkupeniny, podobné shořeným hradům. Na české straně Plňckelsteinu jest v roklině 

 jczeio ve výšce 3350' pod skalní stěnou 1000' vysokou. Od poliraničnébo hřbetu toho 

 vybíhají do Čech až k údolí Vltavy krátké ale vysoké chlumy, nejvyšší z nich jsou 

 í/ocliwalJ (S-idS'), Tusset (3554') a Róhrenberg (3403'), v pi-ůmíru 1000— 1200' nad 

 hladinu Vltavy povýšené. 



5. Blamhj Les čili bélokamenné pohoří rozkládá se severně za Zelnavskými žulo- 

 vým! horiiiiii a ji/ně za rovinou Budějovskou. Ob.«aliujiť bily živco^^ý kámen, bělokámen, 

 v ohromných slojích do ruly uloženy. Vlastní Ulanský Les, vystupující z nižší rulové 

 krajiny západně od Krumlova, obsahuje hřbety břlokamenné , které auifiteatrálnč údolí 

 Kremžské obstupuji a od jiliovýchodu k severozápadu prodlouženy jsou. Nejvyšší lomeno 

 na jižní straně jest Sdwninger {^óiX^'), na jehož vrcholí svěže 10° vysoké nesmírná vyhlídka 

 do Cech a na rakouské Alpy se otvírá; na severní straně jest Kluk (2328') nejvyš.ši. 



Západně od Blanského Lesa vystupuji ve směru od jihu k severu v délce 1 mile 

 Iři zárovně hřbety .s četnými kupami 2000 — 3000' vysokými. První z nich mezi Ktisí 

 a Hrbovem skládá se z ruly, druhý mezi potokem Zábořským a Frauenthalskýra, jakož 

 i třetí mezí potokem Frauenthalskýni a Živným skládá se z bělokamenu. U západní paty 

 jeho leží Prachatice, a dle toho míiže slouti celé to površí Prachatické. 



Jižně od Prachatic a jihozápadně od vlastního Blanského Lesa objevuje se mezi 

 vysokými rulovými hřbety Chlumu (3752') na východu, Libinu (3447') na severu, Boubínem 

 na západu a mezi žulovými horami Zelnovskýrai třetí bělokamenné površí, uprostřed 

 něhož stojí ves Christianberg (2681'), podle něhož nechť slově površí Cliristianské. 



Hory tyto se svými odnožími až k rovině Budějovské a údolí Otavy vyplňují jiho- 

 východní čásť Šumavy. Pamětihodný jsou pro bohatost na vápenec, hadec a tuhu, která 

 zvláště jižní patu vlastního Blanského Lesa provází. 



Zajímavé jsou poměry, v jakých se Šumava podle údolí Otavy .se středočeskými 

 vrchy stýká, jakož i poměry soustav údolních; stačiž však prozatím vyznačení nejhlav- 

 nějších rysu pamětihodného toho horstva , jehož důkladné poznaní má býti úlohou 

 našeho musejního sboru. J. K. 



Geologický spolek v Jilemnici. 



Vítána bude zajisté každému prírodomilei zpráva o nově povstalém apolku geologickém 

 v Jilemnici. Sestoupilo se totiž v září předešlého roku několik po vzděláni v geologickém 

 oboru bažících jnuží), v čele roajice pana E. Portha, nynějšího geologa při c. kr. geolo- 

 gickém ústavu, a zarazili spolek, jehož účel jest seznámiti se s přírodovědou vůbec, zvláště 

 ale 8 mineralogií a geologií, a poznati geognostické poměry celého okolí a sousedních 

 Krkonošských hor. Zajisté veliké to pole; než povážíme-li pokrok učiněný v prvním roce 

 a znamenité síly mezi pány spoluoudy, neshledáme cíl tento nedostižný. 



Předhoří Krkonošské, ještě do nedávná pravá terra incognita, překvapuje nás vý- 

 sledky prvního pátrání , neb nalézáme zde poměry budto posud neznámé , bud alespoii 

 velmi řídké, a protož bez rozpaku počítáme svou krajinu k nejzajímavějším nejenom 

 v Cechách, nýbrž v celé říši Rakouské. Protož nebude nápadné, proč jsme se odhodlali 

 dráhu klestiti c. k. geologickému katastru, jenž teprv později své práce zde počne, proč 

 jsme se odhodlali snažiti se , abychom nejenom k odkrývání geognostickému přispivaU, 

 nýbrž též ku geologickým rozvahám se povznesli, a tak účastnili se v potěšení, které 

 z každého nového nálezu vyplývá. 



Spolek, nedávno od vys. místodržitelství povolený, skládá se posud asi se 30 čin- 

 ných a několika dopisujících údů pod předsednictvím pana Portha. Vědecké poučné před- 

 nášky byly nejvíce v zimě, a sice geognostické od p. Portha, lučebnické od p. Ilerlcra 

 držány, v letě byly podnikány výlety do zajímavých částí okolí Jilemnického. Ke sbírce 



