Vieubecnč je niocnust churobni v pííiném pumčru k účinka, k prudkosti a roz- 

 šířenosti ochuravěni, ale i tu jest hojiuch výminek, lak že z nepatrné prííiny původ 

 berou mocné úíinky a naopak. Rozličné pomřry popiidlivosli tí-lcsní, závisící nejvíce 

 od vodivosti nervů, nejisté činí naáe posuzování následků po úc^inkování příčiny cho- 

 robní. V úplné zdravém léle jest stupeň popudlivosli v rozličném čase rozličný, 

 tím více v nezdravém těle. Nepravidelnými popudy se vnímavost nad míru zvýiSi 

 (slabost nepravá se zvýšenou popudlivosli, erethismus), anebo velice otuchne (slabost 

 pravá, bezsílí) ; častým a opčtovaným působením příčin škodných účinky vždy pra- 

 vidělněji a jisléji se dostavují a cvičením přecházejí v návyk, anebo následkem při- 

 spůsobení se částky kterékoliv těla ochabují a nastává oUípění. 



tSířen{ se choroby. Choroba může zůstati v částce těla, v níž prvotně vystou- 

 pila, aneb se může v druhé částky rozproslranili. Toto rozšiřováni, z něhož druholni 

 následná choroba (sympathická) povstává, děje se rozličným spůsobem : účinkovilnim 

 mechanickým, jako tlakem, trháním, třením částky prvotně změněné co do velikosti, 

 tvaru, polohy, tíže čili hutnosti; přímým dotýkáním pochodu chorobního, jakož i účin- 

 kováním výtvorů prvotní choroby v nejbližší částky; krví, kteráž se prvotní chorobon 

 kazí a tím též výměšky všelijak se proměňují; nervy, zvláště činností odrazivou středů 

 nervových. Ve mnoha případech se nedá ani vysvětlili přecházení chorobního po- 

 chodu z jednoho ústroje na druhý, záhadné sympathie, zvláště když se ani v složení 

 ani v zábyvech nesrovnávají ; někdy to ani není přecházení, nýbrž onemocnění zdán- 

 livě druhotné povstává lou samou příčinou jako prvotní, anebo docela jinou, později 

 účinkující. Jistoty v posouzení možného rozšíření choroby se nikdy nedomakáme. 



'Běh, trvání a ukončení clwrohy. Od začátku každého ni.íení zdraví tělesného 

 až k ukončení choroby, kteráž může buJto povlovně nebo náhle přecházeli v zdraví 

 anebo v trvalou, jednotníku více neb méně obtížnou proměnu, tak nazvanou ústrojnou 

 vadu, při níž poměrného zdraví stává, aneb v částečnou neb všeobecnou smrt, a málo- 

 kdy se určitě ohrazuje, děje se řadu proměn a úkazů v ústrojích prvotně a druhotně 

 onemocnělých, již nazýváme během chorobním, kterýž v rozličných chorobách ano 

 v té samé co do povahy a trvání velmi se různí. Tudíž v nejmnoziích případech 

 nelze nám o běhu , trvání a ukončení choroby jistotně rozhodnouti , anof každá 

 choroba ráz svůj původní příčinami nám zhola neznámými náhle a rozmanitě změnili 

 může. Častéji slovem , východ choroby" neoznačujeme ukončeni její, nýbrž další vy- 

 vinutí se pochodu chorobního a přechod v jiné, od prvních velmi se lišící úkazy, 

 a sice přechod ve hnisání, ztálovatění, mrlinu, obměk ald. 



Rozdělení chorob. Hmotné změny chorobní dějí se dílem v tekutých dílem 

 v hutných částkách těla. Je-li změna ve veškeré krvi, míze a tak zvané živící teku- 

 tině, choroba z toho povstávající nazývá se všeobecná, povšechná; choroby však druhých 

 soustav, pletiv a ústrojů slují místními. Však obé, povšechné jakož i místné, se ne- 

 vylučují, anaf vzájemnost hutných a tekutých částek se nedá přervali, a tím se stává, 

 že povšechná choroba přechází v místní a naopak, tak že každá z nich může byli 

 prvotní a druhotní (primaria et secundaria); prvotní choroba so vyskytuje protopathich/ 

 co první onemocnění v částce docela normální, aneb deuieropaihicky po předcházejících 

 jiných utrpeních v tom neb jiném ústroji. Tu máme přirozené rozdělení chorob. 



I. Choroby místní, totiž odchýlení v složitosti a zábyvech hutných částek těla, jsou : 



i. prvotní, nepocházející ze změny krevní; a tyto 



