dřeva v peci s jinou prosioH hmotou, s nlilfkem, jenž ve dřevě pře\ládá. A poněvadž je 

 kyslík važitelný, jakož i utdik ve dřevě obsažený, protož jsou zplozcniny hoření dřeva 

 i s popelem těžší než dřevo před shořením. Takové hoření se ustavičně v našem těle 

 děje. V lidském lělc převliidá uhlík jako ve dřevě; a kromě uhlíku jest též hojně 

 (Ivou jiných živlů, dusíku a vodíku. Bez ustání dýcháme kyslík, jenž přechází z plic 

 do krve, z krve do kostí, masa a nervů, nacházeje zde sloučeniny skládající se 

 z dusíku, uhlíku, vodíku a kyslíku. Jelikož tyto slouěcniny o mnoho méně kyslíku 

 obsahují nežli by mohly přijmouti, a jelikož náchylnost mají spojili se s kyslíkem, 

 ludíž shoří, (otiž slanou se bohat.ší na kyslík, až tak daleko dospějí, že následkem po- 

 měrů životních se vymítají na vnějšek. 



Uhlík a vodík dosáhnou při lom dílem nejvyššího stupně hořavosti, jehož v oby- 

 čejných poměrech schopny jsou. l'hlík se promění v kyselinu uhlíkovou a vodík ve 

 >odu. Voda není nic jiného než spálený vodík, spojení vodíku s kyslíkem. Sloučení 

 však, v němž dusík tělo opouští, není nasyceno kyslíkem. Močovina (.tak sluje nej- 

 důležitější látka, jenž v moči obsažena) jest sloučenina z dusíku, uhlíku, vodíku a ky- 

 slíku, která však kromě této ještě mnoho kyslíku v sebe pojmouti může, nežli úplně 

 shoří. Tudíž u věčném hoření trváme. Kyselina uhlíková, voda a močovina jsou nej- 

 hlavnější plody loho hoření. Kyselinu uhlíkovou a vodu vypouštíme ze sebe ve vy- 

 dychaném vzduchu, močovinu v moči. 



Tímto' slučováním tratíme denně asi čtrnáclinu líže svého těla. Kdyby se lato 

 ztráta nenahrazovala, několik dní by stačilo k úplnému vysílení našeho těla. Týden, 

 14 dní přivádí snul hladem, půl dne působí nepříjemný cit hladu. Mělo-li by se 

 všecko jmenoval potravou, co hlad ukojí ? Nikoliv. Bušmanové kouří konopě a stahuji 

 pevněji pás okolo těla, by hlad zkrotili. Indičtí knězi oblehčují si posty požívajíce 

 opium. Cit hladu se tím spůsobem ukonejší, a však tělo se nevyživuje. Jíme a pijeme, 

 abychom byli živi, abychom shořeli, ne abychom hlad ukojili, ačkoliv živobytí, náležitá 

 sila hoření a nasyceni jsou následkové potravy. Potravou víak jest všecko, co vi/nahra- 

 zuje částice našeho léla vyinééovánim ztracené. Potrava jest dostatečná, jak mile vy- 

 nahrazuje výměšky nejenom co do váhy ale i co do povahy částic, které z mozku, 

 masa, kosti a chrupavek se tratí. 



Potravní látka. 



Jelikož všecky částice našeho těla v ustavičném vířivém ruchu trvají a z to- 

 hoto pohybování vyplývá, že nejrozličnější tylo čátky z těla se vyměšuji, musí býti 

 všecky částice v potravě obsaženy. Všecky části našeho těla musí z potravy povstá- 

 vati. Potrava neslouží ktomu, aby tělo se občerstvilo a okřálo, aby se jazyku lahodilo, 

 nýbrž jest stavivem těla ; nebof tělo zvířecí slaví vždy ze sebe a na sobě. Trvání jeho zábyvů 

 záleží právě v tom, že všecky podpory, svazy, pokrývky se stále obnovuji, že v několika 

 týdnech částice na částici nezůstane, a že žádný nástroj ze zvelšelých částic se neskládá. 



Nejhlavnější tekutiny, z nichž se všecko vytvořuje, jsou krev a mléko, k těm 

 dvěma se přidružují vejce. Z vejce se vyvinuje první zárodek dítěte, z mléka všecky 

 útvarnosti kojence. I bez lučebného rozloučeni mohlo se o mléku předvídati , že 

 musí rozličné částice těla v sobě držeti. Mléko a vejce poskytují tělo druhému jednol- 

 níku. Všecky části však těla matčina, ludíž i vejce a mléko. vy>inují se z krve. 

 Kiev jest takořka matice mozku a nervů, masa a kosti, kůže a chrupavek. Krev jest 



