14 



část 8vé vlhkosti ztratiti musí, O tom učinil Boussingault následující přímé zkoušky, 

 jichž výsledky jsou velmi zajímavé'. 



Do kulatého chleba v průměru 1 stopy, zlloušti '4 stopy, jak se byl z pece 

 vytáhl, vpravil se na 3 palce teploměr, jenž ukazoval 78" R. To je nápadné, jelikož 

 rozehřátá pec má 240" R tepla, a však uvnitř chleba nemůže teplo pro vodu v lěstu 

 se nalézající nikdy 80* R, bod vření vody, přesahovati, lei by z chleba navzdor pevné 

 kůrky všecka voda se vytratila a chléb úplně vypráhl. Chléb se dal nyní do komory, 

 v níž měl vzduch 15* R tepla, a vážil 3,760 kilogrammů. Za 12 hodin spadla teplota 

 chleba na 19" R, za 24 hodin na 15", za 36 hodin na 14", za 48 hodin též na 14", 

 jelikož teplota vzduchu v komoře též na 14" R se snížila. Za dva dni ukazoval chléb 

 o 1' méně tepla nežli vzduch v komoře, což se stalo vypařováním. Chléb ztratil v prv- 

 ních 48 hodinách na váze vysušením jen 33 grammů, asi 2 loty medic. váhy, kteráž 

 ztráta v bochníku asi lOliberním velmi skrovná jest. Po šesti dnech se dal chléb zase 

 do pece, a když teploměr 65° R ukazoval, byl chléb rozříznut a nalezen tak čerstvý, 

 jakoby se byl nedávno upekl, ale ztráta na váze vysušením obnášela nyní ne 33, ale 

 190 grammů, asi 12 lotu med. váhy. — 



Boussingault vykonal ještě rozličné zkoušky se střídou a s kůrkami, z nichž 

 ty samé výsledky se udaly, tak že jest jisto, že v staropečeném chlebě není méně 

 vody nežli v nově pečeném, ale že je v onom zvláštní sestavení molekulu, které se 

 nejdřív při vychlazení ukazuje, nato poznenáhla se vyvinuje a pak na jakémsi slupni 

 setrvá, dokud teplota jisté meze nepřekročí. Tento stav nejmenších částic čili mole- 

 kulu jest čisté mechanický a činí v lékařském ohledu rozdíl mezi nově- a staropečeným 

 chlebem, čerstvý chléb totiž jest v nejmenších částicích tak ohebný a měkký, tuhý a hou- 

 ževný, že při kousáni se nerozdrobuje a šfávy zažívací v nejmenší jeho částky pů- 

 sobiti nemohou; mezi zuby schoulí se v pevné chuchvalce, potáhne se slinami, stává 

 se slizkým a přichází takto do žaludku. Jelikož sláva žaludková do vnitřku těchto 

 žmolků vniknouti nemůže a jenom na povrch a to ještě ztěží účinkuje ; zůstávají 

 tyto v žaludku dlouho nezměněny, dráždí co cizí těla sliznici žaludkovou a působí 

 rozličné těžkosti v žaludku, jako tlak a křeče, a následkem těch bolení hlavy a roz- 

 ličné trhání nervů. U desítiletého chlapce ještě třetí den po jídle měkkého chleba 

 se davidlem vydobyly takové žmolky, že byly při rozříznutí tak pevné a hutné jako 

 mýdlo. Z toho vysvítá škodnost požívání nově pečeného chleba. 



O chudokrevnosti těhotných žen. 



U těhotných žen bývá zdánlivá prilišnost krve (plethora), z níž rozličná utrpení 

 pocházejí, matce a dítěti více neb méně nebezpečná. Tato zdánlivá prilišnost jest 

 příčinou, že při každé churavosti těhotných pouštění žilou neb sázení pijavek za ne- 

 vyhnutelné se považuje. Některá žena jest toho mínění, že by ani poroditi nemohla, 

 kdyby se jí za lěhotnosli jednou neb dvakrát žilou nepustilo, a běda lékaři, jenž by 

 takovému škodnému předsudku se protivil. Mělo-li by se v šestinedělí matce neb 

 dítěti cos přihoditi, přičítají všecky kmotřičky a tetičky vinu toho jen svéhlavosti lé- 

 kařově. Aby se takové bludné a ve svých následcích též nebezpečné mínění vykoře- 

 nilo, musíme obecenstvo o tom poučiti. 



Z fysiologického pochodu těholnosti vysvítá, že nemůže místo míti u těhotných 

 prilišnost krve, nýbrž pravá chudokrevnost (anaemie) a všecky případnosti, proti nimž 



