31 



v mešlu :i vínč je vždy m"co manganu, kovu lo železu velmi podobného a je velmi 

 časlé provázejícího. Mělo by to hýli jen náhodou, že kov len, ve mnoha potravních viV 

 cech cliybící, v jiných pokrmech a nápojích se nalézá, které jsou pochoutkou, ne-li 

 všech, alespoň velmi mnoha lidí ? 



Příklady zde uvedené musí každrmu pozornému dokázati, že chut naše na hmot- 

 ném základu spočívá, a lo se vším právem, a lak se dá též vysvětlili , proč lidé vše- 

 oliecnou potřebu cítí, střídali pokrmy: ncbof den ke dni může rovnováiia ve hmotné 

 proměně našeho těla přiváděním solí malé porušení utrpěli. Jelikož v karfiolu mnoho 

 vápna a magnesie, v salálu málo, a v endivii (štěrbákuj ještě méně, docílíme skóru 

 stejnou rovnováhu u přivádění solí do našeho těla střídajíce endivii s karfiolem. V tu- 

 rínu (bílé řepě) jesl velmi málo železa, ve špenátu za to mnoho. Kdybychom tedy tři 

 dni po sobě tuřin jedli, špenát by se nám napotom zdál bjti laliiidkou, Z toho též vy- 

 plJAá, že správné střídání v pokrmech tělu nejvíce k duhu jde. 



Obyčejné sestavení našich měšťanských obědů má své velmi přirozené příčiny. 

 Polévka, zeleniny a maso drží v sobě všecky látky potravní, a sice ve správném smí- 

 šení, jichž lÉlo k obnově krve potřebuje. Když v polévce nalézá se dostatečné množ- 

 ství vody a rozpustné látky masa, máme zase v masu samém doplňující chutné části po- 

 travní, A jelikož v mase bílkovina převládá, jest v zeleninách a v bramborech nejvíce 

 tukolvorcň. Zeleniny nad to ješlé vynikají hojným množstvím solí, jež podporují strá- 

 vení masa. Pročež jesl přáli, aby chuf každého dítěle byla vychována k současnému 

 požívání polévky, masa a zelenin. — 



O zánětu čili zapálení. 



(Pokrafoviíui,) 



A. E,rsiiclat;/ jsou nejpodstatnějším předmětem při anatomickém ohledání zapá- 

 lených ústrojů a pletiv. Málokdy se sice naskytne příležitost, je pozorovati v čistém, 

 původním stavu a tvaru, protože od samého povstání svého, krom jiných proměn, v stá- 

 lém rozvinutí trvají. Proto ale právě jesl ohledáni jich důležité, anyf v tom rozvinu 

 a z něho pocházejícím výtvaru nápadné rozličnosti poskytují. Zvláště důležité jest 

 i proto, že tylo rozličnosti se vztahují na pochody v krvi, která v zástavě (stasi) 

 se nachází. 



Majíce mluvili o c.xsudatcch, musíme ustanovili, co se tím vyrozumívá, toliž co 

 v zapáleném pletivu e.vsudatem jest. 



Rozeznáváme dvě podstatné rozdílné části, které na syrovatečných blánách vý- 

 hradně se různí: jest to 1. vjjlev, vlaslni exsudat, nejbližší východek zapálení, a v jeho 

 průvodu se vyvinující, 2. vegetace (iiaroallhm) na pkticcc/i, která zvláště na syrovateč- 

 ných blánách co pamázdra se jeví. 



1, Ve výlevu co vlastním e.vsudatu vyvinují se tvary shodující se s bezbarvými 

 prvky krevními. Tylo prvky, jenž v každém výlevu e.xsudatnim, a však v nestejném 

 množství se nalézají, jsou zrnička prvotní, jadérka a buuki/ s jedním neb vice jadérlci/. 

 Kromé nich jsou obyčejné v rozličném množství jěšlě ve výlevu exsttdatní telička, která 

 se nacházejí v stuhlé vláknině aneb z ní povstalé beztvarné, řasovitě proužkované, 

 sklovité látce aneb v mczibuněční tekutině, a jsouce u včlším množství dávají výlevům 



