45 



se umístí dle okolností více neb uiéně jednotvárné v prvotní části pletiv, přede viiim 

 se řídi dle zapleteni cev vlásečných. Barva cxsudatů bývá ve pletivu vybledlém šedivo- 

 načcrvenalá, nažloutlá, nažloutle zelená s odstíny krvotofních e.xsudatů. 



Při prudké a přílišné exsudací se utvoří dutiny násilným rozehnáním a roztrháním 

 kyprých pletiv jako v mozku. 



V zapálených blánách se vyleje vttšina exsudatu na svobodný povrch, taktéž 

 v žlázách se vleje e.vsudat do vnitřku dutinek, z nichž se žlázy skládají, ku př. du 

 močovodů v ledvině. Vláknité cxsudaty na blánách se přetvoří a srazí v bliinovilé 

 mázdry a v průchodcícb bud v rourovité a míikovité výtvary, anebo v tuhé provázky 

 dle okolností se rozvětvující, ku př. v průdušničkách, žlučovodech. 



Choroby jednotných pletiv a soustav téla hdského. 

 Článek druhý. 



1. Choroby buúkoviny, 



Buňkovina čili spojené pletivo nachází se ve zvláštním seřadění pode všemj 

 blánami slizovými a syrovalečnými, jakož i pod kůží, kdež podkožní slově, pak od 

 obvodová všecky ústroje obaluje a co duženná do ústrojů vnikajíc jich osno^u dM;i. 

 Tato podléhá pro svou znamenitou vegetační iMnnosI a hojnou cevnalosi velmi ímsIu 

 prudkým a rychlým pochodům chorobním a nRpají se snadno za příčinou nesmírné roz- 

 tažitelnnsti nepravými látkami bud tekutými a plynnými nebo hutnými. Velmi často 

 se zanřcuje a zapaluje, hnisovatí a talovatí, nabubřuje a napuchujo, tvrdne a zbytně 

 se zmáhá ; tvoří se v ní výlevy krevní, r.iky a jiné narostliny. 



Jelikož buííkovina, jak s předu uvedeno, jak mezi rozličnými ústroji, tak i okolo 

 nich a uvnitř jich se nachází, nemohou se znamení, jakož i léčení jejich chorob xšc- 

 obecně udati. — 



2. Chorvhy pleliia tukového. 



Choroby pletiva tukového se rozpadají v choroby lůzla jjluita spojivého a v choroby 

 v něm ležících huněk tukových. Prvnější se shodují s c'..unil>ami buňkovými, druhé se 

 týkají bud obalu buněk nebo jich oh^^iliu a závisí obyčejně od prvnějších. Naplněni 

 však buněk tukem, jenž mnohosti a jakostí může býti ehybný, nezdá se z lůžka pletiva 

 spojného pocházeti. 



Znamení těchto chorob jsou jen vidná na podkožním pletivu tukovém, a vyskytuji 

 se co všeobecná a částečná ztučnělost (tučnik, lipoma), co beztukost, co nabubřeni 

 vodnatelné, co ifiltrace zánělni od dyskrasii (kalokrevností) pošlá. (Ostatní viz při chon- 

 bách kožních.) 



3. Choroby pletiva syrovalečného. 



Pletivo syrovatečné velmi často chorobám podléhá, a tyto se vyskytují dílnu 



v buňkovinč podsyrovatečné, dílem na bláně samé, dílem též na volném povrchu, jakož 



i v dutině syrovatečného měchu. Zřídka přecházejí na ústroje samy, jenž od blvuy 

 syrovatečné povléknuty a obaleny jsou, což se opačně často přihazuje. 



