průmyslník 



Píilolia k Živé. 



číslo I, 



Kdykoliv se olilidne Clovík po nesmírné přírody říši, vždy temné jakési tušení 

 o tajném svazku mezi svčteni přirozeným a nadpřirozeným jeho mysl proniká, byt 

 i duch ješlč ve tmiicli nevědomosti se potácel- Pokud nebylo průchodu z temností 

 kolem vše obkličujícícli. spokojilo se celé lidstvo nejasným pocilem tímto, a posvátné 

 mu byly veškeré přírodní sily co příčiny znamenitých výjevů. 



Ale když se duch lidský vyrval zponenáhla hmotě poutající a s vědomím své 

 svobody k vyššímu poznání povznesl: lu nepřestával na tichém tušení a pocitech 

 temných. Vida v každé časti všehomíra tisícotvarý vznikati život, nevýslovnou musil 

 pojal být touhou, aby odhalil neproniknutelný přírody závoj a určil pevný pól ve vý- 

 jevů běhu. 



Nesnadné to však počínání, pátrati v tajemných hlubinách přírody, i ač se ne- 

 šetřívalo často obětí nižádných, předce se jen zřídka poštěstilo zpytatelům dosáhnouti 

 žádaného cíle. Mimo odpory rozličné nesnášelo se zpytování přírody s každým po- 

 měrem života lidského. Tak se mu protivil prvověk národů, kde lito — jsouce v usta- 

 vičném zápasu se zemi, na které žili, a před loupežnými ji hájíce sousedy — nikte- 

 rak nemohli přijíti k nurnému rozjímání o sobě a ostatní přírodě; aniž doba patriar- 

 chální byla tomu příhodná, kde si duch liboval v dětinské odvislosli a blaženém ob- 

 cování s bytnostmi světů vznešenějších. Ale i slavná doba klassického starověku může 

 se v oboru přírodovědy jen velmi málem vykázali ; veškeré pátrání starých docela 

 zmizí při porovnání s výsledky posledních století ; skromné studium přírody, v němž 

 ctižádost a vládychtivost ničehož k svému prospěchu nenacházely, nebylo lákavé při 

 tehdejších poměrech státních, jimž bylo bez ohledu vše ostatní podřízeno. Nejméně 

 vhod mohly ale přírodovědě býti doby náboženského fanatismu, kde národové, uchvá- 

 ceni vírem šílenosti, v krvavém boji domnívali se vyplniti povinnost života nejsvělější. 

 Doba příznivá přírodovědě nastala leprv s věkem novým, a veškeré znamenitosti její 

 jsou plodem času tohoto. S rozšířením mezi povrchu zemského musila i říše duševní 

 dále ze stěžejí, aby život volnější províval veškeré lidstvo. A jak mile ražena byla 

 neznámá posud cesta, objevovalo se tvorstvo zrakům pátrajícím v obrazu novém — 

 obnoven jest boj Titanů proti nebi, a mnohý Prométheus bez trestu sáhl po jiskře 

 ohně věčného. 



Pracné skoumání po celé říši přírodní neukojilo ale jen bohorodou po osvětě 

 touhu, nýbrž vyhovělo časem i mnohým tělesným potřebám člověka. Duch průmyslný 

 sobě podrobil síly nově poznané — ty čekají nyní jen na kynutí jeho, aby s celou 

 ipoci svou působily svorně k dosažení blahých záměrů. Vodní pára vydrala z ruky 



Průmyslník 1 



