3 



liřicli pára lato bez užilkii odcliázi ; kdyby se měla chytal, nesmčlo by se dříví vypa- 

 lovat v obyčejných miliřich. nýbrž v pecech zuUovacich, I. j. v prostorách kolem za- 

 vřených, na nichžti) by pli<lčl»ny byly trouby k odvádění páry povstalé. Lebon se- 

 stavil zvláštní kahan plynový, který „Ihermolampou" nazval ; tato thermolampa měla 

 dole nádržku, v které se plyn hořlavý bud z kamenného uhlí, bud ze dříví vypuzoval, 

 a ofistěn byv po trubkách na místa vedl, kde z uzounkých direk vycházeje zapálili se 

 měl; plyn len hořel (bez knotu) jilanicnem jasným, a mimo lo se takto malá světnice 

 zároveň i vytopila, lak že c lý nástroj jméno , thermolampa" se vším právem zaslu- 

 hoval. Lebon byl první, který poznal, že se podobným spůsobem i z jiných orga- 

 nických látek — jako z olejň, sádel, ano i mnohých nepotřebných odpadkťi — plyn 

 hořlavý dobývati míiže. l'r\ní vělši pokus s osvětlováním plynem hořlavým uěinil Lebon 

 v Havru, ale obyvatelstvo nedbalo luze o jeho neobyCejné pokusy, lak že se brzy bez 

 pořízení do Paříže navrátil. Ovšem nebyly tehdejší politické poměry podniknuli jeho 

 velmi příznivé. V Paříži poíal Lebon dobývat plyn hořlavý pouze z kamenného uhlí, 

 a osvětlil takto po mnohých nákladných zkouškách svůj dům i zahradu, ano i jeden ho- 

 stinec. Ale ani tam si nechtěl nikdo té věci všímal, a Lebon — jehož jmění íetnými 

 zkouškami velice trpělo — musel upustit od svého záměru a odebral se do Versaillu, 

 kdežto založil dílnu na dobývání ocia ze dříví. Když mu ale ani takto žádný prospěch 

 nczkvítal a on veškeré naděje své zmařené viděl, upadl v zoufalství. Jednou z rána 

 roku 1802 nalezena jest na polích Elysejských mrtvola prostřelená — byl lo Lebon. 

 Těkavý svět neměl ale kdy, tázali se po přííině samovraždy, a pokusy ubohého Le- 

 bona klesly v zapomenuti. Teprv po třinácti letech bylo osvětlování plynem ve Fran- 

 couzích od cizinců zařízeno. 



S velikým odporem potkaly se podobné pokusy také v Anglicku, ač měly ko- 

 nečně lepší výsledek. Jak nahoře podotknuto, stálo již roku 1798 v Soho blíže Bir- 

 minghamu hotové nástroji k dobýváni plynu kamenouhelného, a roku 1802 spflsobil 

 Murdoch k oslavení míru Amienského přeskvoslné osvětlení veškerých lamějších dílen. 

 Obyvatelé města Birminghamu divili se neobyčejnému světlu tomuto, a zponenáhla se 

 počaly i některé dílny Rirminghamské plynem osvětlovati. Při zřizováni nástroji k lomu 

 potřebného pomáhal zvlášf jakýsi Winsor, který se brzy do té věci lak vpravil, že 

 mohl již roku 1803 v Londýně veřejné přednášky „o upotřebeni plynu k osvětlení 

 domů a ulic* držet, v kterých velmi mnoho zkoušek činil, aby veliké publikum co nej- 

 více pro věc tuto získal. Zároveň si zjednal i patent na osvětlování plynem, (nehledě 

 při lom nikterak na zásluhy Murdochovy), a zamýšlel plynárny na akcie zřídil. Jak 

 mile se ale opravdově té věci chopil, tu se vyřítilo celé hejno předsudků a odporů 

 z rozličných stran ; mnozí se báli o svou živnost, jiní zase měli veliký strach před ti- 

 sícerým nebezpečím, které světu z takového podniknutí hrozí. Kdo jen uslyšel, že se 

 musí mnoho plynu na jednom místě chovat a pak teprv po trubách do ulic a domů 

 vodit, ten pokládal celé loto podnikání za pouhé bláznovství; kdo ale ještě ktomu věděl, 

 že může plyn lenlo hořlavý ve smíšení se vzduchem nebezpečné výbuchy spůsobit, 

 ten o něm nechtěl více ani slyšet, a byl by rád každého takového podnikatele zrovna 

 do blázince zavřel. Ale i rozumní a učení nebyli s návrhem Winsorovým s počátku 

 spokojeni, jelikož plyn kamenouhelný nepříjemně zapáchal, a kde hořel, i kovy kazil ; 

 čistění pljnu nebylo totiž tenkráte ještě známo. 



Takovým odporem by se byl snad jiný člověk dal odstrašit, nikoliv ale Winsor 



1* 



