Hrovodik (SohwefelwasserslolT), který bud již před shořením z plynu vystupuje, nepři- 

 jemnC zapáchá (jako staré vejce), kovy černí i veškeré bělobou (Blelweiss) natřené 

 véci špiní — anebo s plynem zároveň shoří, tvoře kyselinu sii-ičilou, která pak také 

 kov7 rozežírá ; konečně sem patří i sírouhlik a sírocyan, které tak jako sirovodík plynu 

 velmi odporného zápachu dodávají, 



K odslranĎni všech plyníi škodlivých pudí se plyn z hustife do cisterny (Rei- 

 ni^ungsapparat), kde musí rozliínými látkami procházel, ve kterých škodlivé částky 

 jeho uváznou. Jindy se hnal plyn k tomu ouíelu páleným vá|ineni, kďré se na kaši 

 rozředilo; poněvadž ale plyn touto kaší vápeiiou jen ztěžka se prodrati mohl, bralo 

 se později, vápno rozdrobené a navhlčené, které se ve vrstvách mezi mech nasypalo. 

 Vápno to pohltí všecky v plynu obsažené kyseliny, zvlášť kyselinu uhličitou, proměníc 

 se takto v uhlan vápenatý; mimo to rozloží ale i soli čpavkové, jelikož si kyseliny 

 jejich osvojí ; tím se ale právě čistý čpavek vyloučí, který v plynu velmi nepří- 

 jemně působí — a proto není vápno to čistivem postačilelnýin. Proto se navrhovalo 

 mnoho jiných prostředků, které by se k tomuto oučelu lépe hodily, ale každý měl své 

 nedostatky. Konečně vymyslil anglický lučebník Lamming spíisob následující, který 

 se v krátce skoro všude s oblibou přijal. Dle něho prochází |ilyn dvě cisterny: v první 

 je pevný chlorid vápenatý, v kterém tihlany čpavkové uváznou: v druhé ale směs 

 z kysličníku železitého (Eiseno.xyd), uhlanu vápenatého a dřevěných pilin; železo se 

 spojí se sirou v plynu obsaženou v sirník železnati) (Schwefeleisen), který se na 

 vzduchu zponenáhla promění v síran železnatý; tento síran se ale ve spojení s vápnem 

 rozloží v sádra a opět kysličník železnatý, který se poznovu se sirou v plynu ob- 

 saženou slučuje, a tak se milže troškem tohoto kysličníku plynu mnoho částek sirna- 

 tých odejmout. Když jest plyn ouplně vyčištěn, nesmi bělobou natřený papír špiniti, 

 a roztok cukrový ani černě ani bíle zakalovati. 



(Dokončení.) 



Dílny na chléb. 



Ku konci roku 1855 stálo v Paříži 100 kilogramíi (178 našich liber) obilí 

 47 frankťi *). Dle důkladného vyšetřování dobylo se z těchto 100 kilogramů obilí : 

 I. 69 kilogramů bílé mouky, a z té se udělalo 91 kilogramů 

 bílého pečiva ; kilogram takového pečiva se prodával po 

 58 centimech, což činí za všech 91 kilogramů .... 53 frk. 24 ctm. 



II. 6 kilogramů černé mouky, z které se 8 kilogramů černého 

 chleba upeklo; kilogram černého chleba stál ' ,j franků, 



tedy v celku 4 — O — 



III. 19 kilogramů otrub, kilogram po 10 centimech činí ... 1 — 00 — 



IV. 6 kilogramů roztroušeného prachu, jehož cena se zde ani 

 nepočítá. 



Spočítáme-li dohromady ceny prvních třech výrobků, obdržíme 59 — 14 — 

 Z toho následuje, že se musí platit za zdělání (lotiž za semletí a spečení) 

 -100 kilogramů obilí 12 franků a 14 centimů ! A jakého namáhání je při tom asi po- 



*) Frank pKití dle mišich pi^ni/z 23 krejcary v stiítirc, n dělí S" nu 100 fcntiniú. 



