10 



třebi ? Obilí to — za 47 franků koupené — se za IVa hodiny na mlýně semele, a 

 z mouky dobyté se jednou osobou za 2 hodiny v pekárně peřivo zhotoví; a pak mají 

 mít výrobky tylo o 12 franků a 14 eentimfi, tedy více než o 25 procentů větší cenu ! 



Zda-li pak i jiný průmysl za práci tak dobře platí ? Podívejme se do pradáren 

 a tkadlcoven, co by se tam dalo asi za těch 12 franků pořídit? Když se celý žok 

 bavlny vyčisti, spřede a na 150 loket hustého kalunu setká, platí se za všecky tyto 

 práce dohromady 18 franků, tedy přijde za 100 loket takového katunu 12 franků! 

 A jaká to práce! Jakých ohromných strojů k tomu potřebí, a kolikeré ruce musí 

 bavlna projít, nežli se předením a tkaním v hotový katun promění. 



Z toho všeho by následovalo, že musí každý mlynář a pekař velice zbohatnout, 

 když si dává práci svou tak nesmírně zaplatit. A předce slyšíme často, že si pekaři 

 na malý výdělek stěžují ; musí tedy příčina této drahé práce jinde vězet, na kterouž 

 laké v postupu svého článku přijdeme. 



Jestliže se po celém oboru průmyslném pozorně ohlídneme, shledáme brzy, že 

 se stal již v předešlých dobách v každém odvětví znamenitý pokrok — jen v mlynář- 

 ství a pekařství se staré zvyky a práce takřka bez proměny udržely. V posledních 

 letech se učinil v mlynářství předce nějaký pokrok, v pekařství ale — skoro nic; pec 

 pekařská v zasypaném Pompejí nalezená je právě taková jako naše nynější; za tuto 

 tisíciletou nedbalost platilo veškeré vzdělané člověčenslvo dlouhou a řádnou pokutu! 



Ne dosti na tom, že se po tak dlouhý čas v tomto nejpotřebnějším a nejrozší- 

 řenějším odvětví průmyslném žádných oprav nestalo ; ale ani to, co naše doba v tom 

 směru chvalitebného utvořila, nenachází zvláštní přízně. V nových chlebových dílnách 

 Pařížských se dá lOO kilogramů obilí za méné než 4 franky v pečivo obrátit; jaký 

 to rozdíl proti obyčejnému pekařství, kde tatéž práce víc než třikrát tolik stojí — 

 a předce se dílny chlebové po celé Europě tak málo zmáhají. Vesničan si bude ovšem 

 ještě dlouho sám potřebný chléb připravovat, ale v měslech lidnatých, kde se chléb 

 vesměs kupuje, může se jen zřízením dílen chlebových docílit, aby veškeré obyvatel- 

 stvo, chudé i zámožné, čistý, dobrý a laciný chléb dostalo. Místa na blízku většího ta- 

 kového města ležící, aneb železnicí s ním spojená, mohou si pak také s prospěchem 

 chléb z města kupovat. 



Při našem obyčejném pečení se mouka s vodou zadělá a po vykynuti velmi 

 pracně misí; těsto vymísené rozvaluje se rukama, načež se z něho vytvořují bochníky 

 rozličného tvaru, které po vyhnětení bud na košíkách buď na prknách ještě povykynou 

 a pak se do pece sázejí. Kdo se v městských pekárnách na tyto práce podívá, ten si, 

 má-li slabý žaludek, každé koupené pečivo snadno zoškliví. Co se tu někdy všecko do 

 těsta přimísí! ! ! 



Jak čistě to vyhlíží naproti tomu v dílnách chlebových ! Pro příklad zde podá- 

 váme uspořádání takové dílny v Štutgarlě, která za den a za noc 160 centů chleba 

 zhotoví a o mnoho levněji prodává, nežli tamnější ta.va určuje. V té dílně se sype 

 mouka ze skladu velikou nálevkou dolů do pekárny, a přichází takto zrovna do stroje 

 mísícíVíO (Knetmaschine) ; stroj tento jest truhlík železný, čtyry střevíce dlouhý, do kterého 

 se pět centů těsta vejde. V truhlíku se otáčejí zvláštní chapadla, která těsto po kusech 

 ouplně a rychle promačkávají; když je stroj s celým těstem hotov, nakloní se, a vy- 

 sype těsto spracované do dřevěných nádob čtverhraných, které k němu po kolečkách 

 přiběhnou; z těch přichází těsto do forem a pak do pece. To vše děje se s takovou 



