11 



čistotou, že je radost se na to podívat. Jindy se myslívalo, že jsou k válení těsta 'teplo 

 ruky lidské, hojný poí a jakýsi výpar čpavkovV vřci ncvyhnulcliiě potřebné; ale důkladné 

 skoumani a zvláště nová zkušenost okázaly, že se nif-la vlastně loulo domnělou po- 

 li-ebou jen oiklivoul té nejistoty poněkud umírnil 



Stroje mísící nepracují ale jenom čistěji, nýbrž i laciněji nežli holá ruka lidská, 

 poněvadž se obyíejně vodou neb parou pohybují; ale kdyby se i rukou pohybovaly 

 (jako se to u strojil meníích i skulečně stává), předce by mohl jediný člověk v takovém 

 stroji několikrát více těsla zdělal, nežli bez něho. Stroj, který k svému pohybování jen 

 za 3 koně síly spotřebuje, zdělá týdně 1400 centů těsta, na čemž by beze stroje 48 

 silných dělníků co pracovati mělo. 



Ale stroje mísící nejsou jediným prostředkem, jímž se stává chléb v dílnách 

 chlebových lacinějším ; hlavní příčina této menši ceny leží v uspoření paliva. Tři našem 

 pečení obyčejném se pec rádné vytopí, a pak se pečivo do ní vloží : po upečení není 

 pec ještě studená, ale poněvadž se nyní již nepotřebuje, nechá se vystydnout, a za 

 čas, když se má zase něco péci, znova se vylopí. Co se lu paliva zbytečně promrhá! 

 Každý uzná, že by se mnoho uspořilo, kdyby se v peci neustále, ve dne v noci, peklo, 

 lak aby nikdy nevyslydla ; to se z části u mnohých pekařů, kleři mají silný odbyt, 

 také v skutku děje, ač předce pec jejich denně na několik hodin odpočívá. V dílnách 

 chlebových se ale nejen bez přetržení peče, nýbrž i pec má zvláštní uspořádání; tam 

 se totiž nevytápí pec sama, nýbrž lopi se v kamneih, kterými se rozličné Irouby vi- 

 nou ; v trubách těch je vzduch, který se rozpálí a pak do pece přechází, tak že se 

 může v kamnech neustále topit a v peci neustále péci. Tím se nejen mnoho paliva 

 přispoří, ale může se palivo všeho druhu, i nejšpatnější potřebovat, poněvadž se pe- 

 čivo paliva nikterak nedotýká; a proto se pálí.á v dílnách chlebových nejvíce laciný 

 kok, kdežto pekař obyčejně předrahé dříví do své pece hází. V některých dílnách 

 mají i takové pece, u kterých se půda dokola otáčí, tak že se každý bochník ouplné 

 slýni propeče, což se v peci obyčejné vždycky nepovede. 



Uspořením práce a paliva mohou tedy chlebové dílny pečivo laciněji prodávat 

 než obyčejný pekař, a až se dosti rozšíří, nechá i mnohý rolník na blízku města neb 

 železné dráhy svého domácího pečení a bude kupovat veškerý chléb z takové dílny ; 

 vždyf se již nyní stává, že mnohý moudrý hospo lář veškeré obilí prodá a mouku pro 

 svou potřebu koupí ; když uvidí, že lio pečení chleba doina více stojí nežli dílna za lo 

 počítá, když uvidí, že se mu chléb doma často nepovede, že ale z dílny vždycky čistý 

 a dobrý chléb obdrží, proč by ho nekupoval 'i 



Až se naše železné dráhy dostaví, tu by zvlášf lakové obyvatelstvo zřízením 

 dílny chlebové velice získalo, kleré musí nyní v městečkách chléb kupoval. Mezi de- 

 síti menšími městy je sotva jedno, kde by byl u pekaře neb pecnáře řádný chléb k do- 

 stání; bud bývá připálený a oprýskaný, nebo sražený a odpadlý; nejčaslěji ale, pro 

 uspoření mouky a paliva, tak málo vypečen;, že skrz něj prsty proběhnou. A coí 

 teprv ty ubohé housky ! kdyby byly na slunci pečené, alespoň by neměly na sobě tolik 

 popele ! Tainější obyvatel to musí ale z nouze předce draho zaplatil. Kéž se to brzy 

 napraví I 



