19 



liuliié, jinak by se plyn sl-Iu' řluli.sim otvorem iiiociiř ven prodíral a bez upotřebeni 

 mařil. Touliým okem nelze hutnost trouby vyšetřil, k lomu se musí dál trouba pod 

 vodu a zvláštním strojem žene se do ní silně vnduch ; jestli že někde z vody bublinky 

 vyskakuji, ledy jest trouba chybná, nevyslupují-li žádné, může se potřebovat. V Ber- 

 líně se zkusilo, že se mezi 1000 trubunii prňměrné 31 chybných nachází, které jsou 

 plynárně na škodu a celému okolí (kudy jdou) ke zkáze; troubou chybnou ujde totiž 

 mnoho plynu, který se do plynárny nezaplatí — mimo to pokazí plyn v zemi z trub 

 vynikající vodu ve všech blízkých studnicích a umoří stromy, když se ke kořenům 

 jejich prodere. Spojeni trub mezi sebou požaduje zvláštní důkladnost, poněvadž se 

 špatným spojením jesle více plynu vytratili může nežli chybnými troubami. 



Ve Francouzích poCali klásti trouby kamenné místo železných ; tyto trouby 

 kamenné jsou o dvě třetiny lacinější. Kde se piyn tuze daleko nevede, potřebují se 

 také trouby skleněné a sádrové, které se ale o mnolio hlouběji kladou, aby třesením 

 hořejší vrstvy půdy netrpěly. — Francouz Chameroy učinil návrh, aby se vzaly místo 

 litých trub železných trouby plechové, uvnitř pocínované a zevnitř asfaltem a pískem 

 silně pokryté ; trouby tyto jsou o '/s lacinější a nacházejí se nyní při nejznamenitějších 

 plynárnách fracouzských. 



Plyn se v troubách o stěny tře, čímž se rychlost pohybování jeho umenšuje; 

 tato menší rychlost jest ale i plamenům plynovým na škodu, a proto se musí k tomu 

 hledět, jak by se toto tření co nejvíce umenšilo. Tření toto je tím větší, čím užší 

 trouba jest a čím Jálc se plyn v ni pohybovati má; proto musí míli každá trouba 

 průměr dosti široký, a to tím více, čím dále plyn v ní běží. Vůbec se musí hned 

 na počátku při kladení trub na patřící průměr hledět, aby — kdyby se snad později 

 větši množství plynu v tu síranu hnáti mělo — nemusely se teprv klásti nové 

 širší trouby. 



Má-li se plyn příliš daleko z plynárny hnáti, bývá prospěšné, na rozličných 

 místech plynopudy postaviti ; lim mohou pak býti trouby o něco užší, a plyn pohybuje 

 se mnohem pravidelněji. 



V troubách se usadí někdy malé částky dehtu a vody, které se z plynu ještě 

 srážejí a pohybování jeho překážejí; ano voda ta může v zimě v troubách i zmrznout 

 a pak se nemůže plyn ledem nikterak prodrat; stane-li se to na večer, tedy uhasnou 

 najednou veškeré plameny, které plyn z léto nyní zamrzlé trouby obdržují. Takové 

 nemilé případy bývaly na počátku velmi časté. Nyní se ale nacházejí v troubách místa 

 hlubší, do kterých se dehet i voda stahuje a do zvláštních nádržek odtéká. 



V Remeši (Rheims ve Francouzích) počali, pro ušetření trub vodících a kladení 

 jejich, plyn z plynárny do domů vozil v pytlech neprůdušných. Každý dům musel míli 

 pro sebe malý plynopud zinkový, do kterého se plyn zpyllů pustil. Z Remeše se dostal 

 obyčej tento částečně i do Paříže, Rouenu, Amiensu a jinam ; rozvážení takové jest 

 ale trochu nepohodlné a hodí se jen k osvětlování domů, nikoliv ale ulic a jiných 

 míst veřejných. 



Navrhovaly se také zvláštní nádoby, do kterých se mělo mocí tolik plynu stlačil, 

 co by pro jeden večer vystačilo. Silným tlakem se ale plyn znamenitě zhoršil, po- 

 něvadž se z něho takto mnoho tekutých částek srazilo ; a pak mohla nádoba taková při 

 zahřání snadno puknout a neštěstí spůsobit. 



Ode trub hlavních, v ulicích položených, vycházejí trouby vedlejší k svlcnfltům 



2* 



